ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.2014
Справа № 905/21/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Кучерявої
О.О.,

при секретарі судового засідання
Курлянскас В.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Дочірнього підприємства
"Грикар А.П.С.", смт. Васищеве, Харківська
область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Комсомольське, Донецька область

про стягнення заборгованості в розмірі
11581,49 грн., з яких сума основного боргу в
розмірі 11002, 00 грн., пеня в розмірі 63,15
грн., 3 % річних в розмірі 516,34 грн.

за участю представників:

від позивача: Роженко Д.В., за довір. від
29.01.2014 року,

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Грикар А.П.С."
звернулось до господарського суду з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в
розмірі 11813, 62 грн., з яких сума
основного боргу в розмірі 11002, 00 грн.,
пеня в розмірі 811, 62 грн.

Правовою підставою позову позивач під
час розгляду справи вважає норми
статей 509, 526, 610, 629 Цивільного кодексу
України. В обґрунтування позовних
вимог позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором поставки міцелію
компостного шампіньйонного №0000019.
Зазначив, що відповідачем не сплачена в
повному обсязі вартість поставленого
товару відповідно до договору та
заявки. Факт отримання відповідачем
товару підтверджується видатковою
накладною. З урахуванням часткової
сплати, сума основного боргу становить
11002,00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним в позові, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. 07 лютого 2014 року через
канцелярію суду представник позивача
надав заяву про зменшення позовних
вимог, в якій останній просив стягнути
суму боргу в розмірі до 11581,49 грн. у
зв'язку із перерахуванням пені в
розмірі 63,15 грн., а також 3% річних в
розмірі 516,34 грн.

13 лютого 2014 року представник позивача
через канцелярію суду надав додаткові
документи, які долучені до матеріалів
справи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Приписами статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що відповідач має право
зменшити розмір позовних вимог та
змінити підстави позову до початку
розгляду.

Підстави для неприйняття зменшення
розміру позовних вимог та змінення
підстав позову у суду відсутні.

Представнику позивача у судовому
засіданні роз'яснені права та
обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 78
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявлено, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2012 року між Дочірнім
підприємством "Грикар А.П.С."
(Постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (Покупець)
укладений договір № 0000019 про
постачання міцелію компостного
шампіньйонного (надалі по тексту -
договір), за умовами якого,
Постачальник зобов'язується передати
товар в певній кількості та за
погодженою вартістю у власність
Покупця, а останній прийняти товар та
сплатити його відповідно до накладної
(пункт 1.1 договору).

Умовами договору сторони визначили
предмет договору, умови,
транспортування, строки поставки та
оплату, відповідальність сторін,
обставини непереборної сили, строк дії
договору, змінення та розірвання
договору, вирішення спорів.

Договір підписано обома сторонами,
доказів відмови від договору до
матеріалів справи не надано, у зв'язку з
чим, за висновками суду вказаний
договір є чинним.

Відповідно до пункту 2.1. договору
Постачальник зобов'язується передати
Покупцю міцелій компостний
шампіньйонний у погодженій з Покупцем
заявці та кількості 600 (шістсот)
брикетів.

Згідно пункту 2.1.2. договору, загальна
сума договору складає 17172,00 грн.
(сімнадцять тисяч сто сімдесят дві грн.
00 коп.) грн.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що
Покупець зобов'язується оплатити
вартість відвантаженої партії товару у
два етапи:

- 1- й етап передплата у розмірі 6170,00
(шість тисяч сто сімдесят грн. 00 коп.)
грн. до дня або в момент відвантаження
товару.

- 2-й етап відстрочка платежу 35
(тридцять п'ять) календарних днів від
дати відвантаженої партії товару у
розмірі 11002,00 (одинадцять тисяч дві грн.
00 коп.) грн., але не пізніше 12 липня 2012
року.

У відповідності до пункту 2.2 договору
відповідач перерахував передоплату у
розмірі 6170,00 грн., що підтверджується
прибутковим ордером №138 від 08 червня 2012
року, який міститься у матеріалах
справи (а.с.13).

На виконання умов договору Позивачем
був поставлений товар, що
підтверджується видатковою накладеною
№РН-0003571 від 08 червня 2012 року на суму
17172,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку,
видаткова накладна є первинним
обліковим документом в розумінні
вищезазначеного Закону та підписання
покупцем видаткової накладної
підтверджує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, а тому є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриману продукцію.

08 червня 2012 року відповідачем
складений гарантійний лист про
зобов'язання сплатити грошові кошти за
поставлений товар у строки,
встановлені договором.

09 жовтня 2013 року у зв'язку із
несвоєчасним виконанням відповідачем
умов договору, позивачем на адресу
відповідача була надіслана претензія,
що підтверджується фіскальним чеком
про поштове відправлення (а.с.14-17).

Відповідач отримав продукцію, але у
визначений у договорі строк не
здійснив оплату у повному обсязі, своїх
договірних зобов'язань перед позивачем
не виконав, чим порушив умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України, відповідно до якої
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Матеріалами справи доведений факт
отримання відповідачем продукції та не
сплати відповідно до видаткової
накладної у встановлені договором
терміни. Суд вважає, що позовні вимоги
про стягнення суми боргу в розмірі 11002,00
грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені в розмірі
61,15 грн. необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3.1. договору, при
порушенні строків оплати Покупець
сплачує Постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості несплаченого товару за кожен
день прострочення платежу.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши арифметичний розрахунок
пені суд визнає його не вірним,
оскільки позивачем допущені
арифметичні помилки. За розрахунком
суду розмір пені за період з 26 грудня 2012
року по 08 січня 2013 року на суму
заборгованості 11002,00грн. більший ніж
заявлений позивачем, але суд не
виходить за межі позовних вимог, тому
вимоги позивача про стягнення пені у
розмірі 63,15грн. підлягають задоволенню
за його розрахунком.

Частиною 4 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Так, як вбачається з поданої
представником позивача заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
останній просив стягнути 3% річних в
розмірі 63,15 грн.

Оскільки представником позивача
вказану заяву подано до початку
розгляду справи по суті, підстав для
неприйняття заяви про нарахування 3%
річних у суду відсутні.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3%
річних за період, вказаний позивачем,
суд визнає його невірним, оскільки
позивачем допущені арифметичні
помилки. За розрахунком суду розмір 3%
річних за період з 13 липня 2012 по 03
лютого 2014 року на суму заборгованості
11002,00 становить 515,92 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в
спростування доводів позивача не
містять, відповідачем таких до суду не
надано. За таких обставин та
враховуючи, що відповідач свої
зобов'язання з поставки товару не
виконав, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, стягуються з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього
підприємства "Грикар А.П.С." до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в розмірі 11581,49 грн., з
яких сума основного боргу в розмірі
11002,00 грн., пеня в розмірі 63,15 грн., 3%
річних в розмірі 516,34 грн. - задовольнити
частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь
Дочірнього підприємства "Грикар А.П.С."
(61010 Донецька область, смт. Василеве,
вул. Овочева,14 , ) суму
основного боргу в розмірі 11002
(одинадцять тисяч дві ) грн., 00 коп., 3%
річних в розмірі 515 (п'ятсот
п'ятнадцять) грн., 92 коп., пеню в розмірі
63( шістдесят три) грн. 15 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь
Дочірнього підприємства "Грикар А.П.С."
(61010 Донецька область, смт. Василеве,
вул. Овочева,14 , )
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн., 44 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету України (Отримувач:
Київське УК/Київський р-н/22030001, Банк
отримувача: Головне управління
державної казначейської служби
України (ГУ ДКСУ) в Донецькій області,
МФО: 834016, , Рахунок:
3006, Код бюджетної класифікації:
22030001, Символ звітності банка: 206)
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 106 (сто шість) грн., 50 коп.

У судовому засіданні 13 лютого 2014 року
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано 18
лютого 2014 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
О.О.
Кучерява