ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.14р. Справа № 904/8759/13

За позовом: Приватного підприємства
«Альфа-Мур» , м. Дніпропетровськ

До: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Караван-Дніпропетровськ»,
смт . Ювілейне ( відповідач-1 ) та
Акціонерного товариства
«Рембудтрест», м.
Дніпропетровськ ( відповідач-2 )

Третя особа без самостійних позовних
вимог на стороні позивача :
Дніпропетровська міська рада, м.
Дніпропетровськ

Про: визнання недійсним договору та
зобов'язання припинити дії

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача : Підлужний В.М. ( дов. від
04.11.13 р. ) ;

Від відповідача -1 : Артеменко Я.М. ( дов.
від 24.02.14 р. );

Від відповідача -2 : не з'явився ;

Від третьої особи : не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

ПП «Альфа-Мур» ( позивач ) з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 08.01.14 р. ( а.с.167-169 )
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
до ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» (
відповідач-1 ) та АТ «Рембудтрест»
( відповідач-2 ) про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
16.01.06 р. , укладеному між відповідачами ;
та про зобов'язання ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» припинити
здійснювати збір коштів з користувачів
майданчика для паркування , що
розміщений за адресою : м.
Дніпропетровськ , вул. Космічна, в
районі буд. № 31.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на наступні обставини : за
твердженням позивача , спірний договір
купівлі-продажу споруджень тимчасової
автостоянки не відповідає вимогам ч.1
ст.182 та абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України (
оскільки АТ «Рембудтрест»
не було здійснено державну
реєстрація права власності на
автостоянку ) , а відтак позивач вважає
, що у АТ «Рембудтрест» не виникло
право власності на цей об'єкт
нерухомого майна. Також ( на думку
позивача ) спірний договір є недійсним
оскільки нотаріусом , який здійснював
нотаріальне посвідчення цього
договору , «не було виконано вимоги
законодавства при посвідченні
правочину» ; а продавець ( АТ
«Рембудтрест» ) не мав права
відчужувати тимчасову автостоянку ,
оскільки не набув прав на неї у
встановленому законодавством порядку
. В обґрунтування порушення цим
договором законних прав позивача ПП
«Альфа-Мур» заявляє про наступне :
рішенням Дніпропетровської міськради
від 28.05.13 р. № 199 «Про внесення змін та
доповнень до Переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів у м.
Дніпропетровську » КП «Міськавтопарк»
є балансоутримувачем майданчика для
паркування транспортних засобів за
адресою : вул. Космічна , в районі буд. №
31 .

11.09.13 р. постійною комісією з питань
транспорту , дорожнього господарства
та зв'язку Дніпропетровської міської
ради було надано дозвіл КП
«Міськавтопарк» на укладання
договорів про організацію та
експлуатацію майданчиків для
паркування з суб'єктами господарювання
. 24.09.13 р. між КП «Міськавтопарк» та ПП
«Альфа-Мур» було укладено договір № 298
про організацію та експлуатацію
майданчика для паркування . яким
позивачу надано в користування за
плату майданчик для паркування , що
розміщений за адресою : м.
Дніпропетровськ , вул. Космічна , в
районі буд. № 31 .

18 жовтня 2013 р. ПП «Альфа-Мур» намагався
приступити до використання майданчика
для паркування , але ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» своїми
діями фізично перешкоджав позивачу у
доступі до відповідного майданчика для
паркування, про що було повідомлено КП
«Міськавтопарк». Того ж дня робоча
група КП «Міськавтопарк» склала акт
обстеження майданчика для паркування (
зазначивши в ньому , що на цьому
майданчику для паркування
господарську діяльність веде ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» без
належних документів ) . Згідно до даних
ДЗК земельна ділянка за адресою м.
Дніпропетровськ , вул. Космічна , в
районі буд. № 31 використовується ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» на підставі
само декларації за відсутності
будь-яких титулів на земельну ділянку .
Оскільки відповідач-1 самовільно
використовує земельну ділянку по вул.
Космічна , в районі буд. № 31 та збираючи
оплату за паркування , перешкоджає
веденню законної господарської
діяльності ПП «Альфа-Мур» та порушує
його право на вільне використання
майданчика для паркування ; позивач
вимушений був звернутися до суду з цим
позовом.

ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» (
відповідач-1 ) проти задоволення
позовних вимог заперечував з наступних
підстав : він є правомірним набувачем
права власності на спорудження
тимчасової автостоянки за адресою м.
Дніпропетровськ , вул. Космічна , 31 на
підставі відповідного договору
купівлі-продажу , укладеного з АТ
«Рембудтрест» . Останнім тимчасова
автостоянка була побудована згідно із
дозволом на виробництво
будівельно-монтажних робіт , виданим
інспекцією ДАБК м. Дніпропетровська
від 26.03.2002 р. № 389/2000. Відповідно до акту
державної технічної комісії про
готовність закінченого будівництвом
об'єкта до експлуатації від 05.11.2002 р.
тимчасова автостоянка визнана готовою
до введення в експлуатацію . Рішенням
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
16.01.03 р. № 14 затверджено вищенаведений
акт державної технічної комісії ,
дозволено АТ «Рембудтрест» ввести в
експлуатацію тимчасову автостоянку по
вул. Космічній ,31 ; зобов'язано власника
після введення в експлуатацію об'єкта
замовити у Дніпропетровському
міському управлінні земельних
ресурсів оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку по фактичному
розміщенню. 21.06.2004 р. між
Дніпропетровською міськрадою (
орендодавець ) та АТ «Рембудтрест» (
орендар ) укладено договір оренди
земельної ділянки площею 0,2244 га по
фактичному розміщенню тимчасової
автостоянки ,яка знаходиться по вул.
Космічна, 31 . Станом на час введення
тимчасової автостоянки в експлуатацію
чинне законодавство не вимагало
здійснення державної реєстрації
тимчасових споруд ( якою і є ця
автостоянка ) .

16.01.2006 р. між АТ «Рембудтрест» (
продавець ) та ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ»
( покупець ) укладено договір
купівлі-продажу споруджень тимчасової
автостоянки , яка знаходиться за
адресою : м. Дніпропетровськ , вул.
Космічна ,31. Цей договір був
нотаріально посвідчений . Враховуючи
вищевикладене , ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» є законним
власником тимчасової автостоянки по
вул. Космічна ,31. Після придбання цього
майна у власність ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» у
встановленому законом порядку
звернувся до міськради із заявою про
надання йому в оренду земельної
ділянки , на якій розташована тимчасова
автостоянка , здійснив для цього певні
дії , але до цього часу відповідний
договір оренди земельної ділянки з ним
не укладено не з його вини. Відповідач
також спростовує твердження позивача
про те , що ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» начебто
здійснює збирання плати за паркування
автомобілів на спірній тимчасовій
автостоянці з їх власників та
перешкоджає позивачу в цьому; оскільки
18.10 13 р. позивач «зухвалим ,
насильницьким шляхом заволодів
автостоянкою » , у зв'язку з чим ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» звернувся
із відповідною заявою до прокуратури ,
перевірка якої на цей час ще триває
.Також відповідач-2 вважає , що позивач
пропустив встановлений ст.257 ЦК України
трирічний строк позовної давності , що
є підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог .

АТ «Рембудтрест» ( відповідач-2 )
відзив на позов та витребувані судом
документи не надав , явку повноважних
представників до судових засідань не
забезпечив. Із змісту наданого
позивачем Витягу з ЄДР станом на 24.10.13 р.
вбачається , що 12.11.2010 р. проведена
державна реєстрація припинення
юридичної особи - АТ «Рембудтрест», у
зв'язку із визнанням її банкрутом на
підставі відповідного судового
рішення.

Дніпропетровська міська рада ( третя
особа ) залучена до участі справи за
власною ініціативою суду , письмових
пояснень щодо позову та витребуваних
судом документів не надала , явку
повноважних представників до судових
засідань не забезпечила.

Дослідивши матеріали справи ,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-1 ,
господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

Згідно до акту державної технічної
комісії про готовність закінченого
будівництвом об'єкта до експлуатації
від 05.11.2002 р. тимчасова автостоянка на 56
машиномісць та сторожка 4,7 кв.м.,
побудована АТ «Рембудтрест» згідно з
дозволом на виробництво
будівельно-монтажних робіт , виданим
інспекцією ДАБК м. Дніпропетровська
26.03.02 р. № 389/2000 ; розташована за адресою :
м. Дніпропетровськ , вул. Космічна ,31;
визнана готовою до введення в
експлуатацію ( а.с.60-62 )

Рішенням виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
16.01.03 р. № 14 затверджено вищенаведений
акт державної технічної комісії ,
дозволено АТ «Рембудтрест» ввести в
експлуатацію тимчасову автостоянку по
вул. Космічній ,31 ; зобов'язано власника
після введення в експлуатацію об'єкта
замовити у Дніпропетровському
міському управлінні земельних
ресурсів оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку по фактичному
розміщенню ( а.с.63-64 ) .

21.06.2004 р. між Дніпропетровською
міськрадою ( орендодавець ) та АТ
«Рембудтрест» ( орендар ) укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 0,2244 га по фактичному розміщенню
тимчасової автостоянки , яка
знаходиться у
м. Дніпропетровську по вул.
Космічна, 31 ; строком на 3 роки з моменту
державної реєстрації ( а.с.113-120 )

16.01.2006 р. між АТ «Рембудтрест» (
продавець ) та ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ»
( покупець ) укладено договір
купівлі-продажу споруджень тимчасової
автостоянки , яка знаходиться за
адресою : м. Дніпропетровськ , вул.
Космічна ,31, та складається із : огорожа,
металева сітка , обрамлена металічним
кутом на металічних стовпах довжиною
180,00 метрів ; сторожка металева ;
зовнішні електричні мережі лінії
електропередач на з/б стовпах ,
світильники зовнішнього освітлення (
6шт. ) ; мостіння асфальтобетонне площею
2 244,00 кв.м. ( 0,2244 га ) . Майно , що
відчужується , належить продавцю на
підставі акта державної технічної
комісії від 05.10.02 р. «Про прийняття в
експлуатацію тимчасової автостоянки» ,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 30.01.2003 р . та довідки АТ
«Рембудтрест» про взяття на баланс
тимчасової автостоянки . Це майно
знаходиться на земельній ділянці
площею 0,2244 га , яка належить продавцю на
підставі укладеного з
Дніпропетровською міською радою
договору оренди земельної ділянки від
21.06.04 р . ( а.с.25 ) Цей договір був внесений
в Державний реєстр правочинів
приватним нотаріусом Колодій Л.М. (
а.с.146 )

24.01.06 р. ТОВ «Караван-Дніпропетровськ»
звернувся до міського голови
м. Дніпропетровська із заявою про
передачу в оренду товариства земельної
ділянки по вул. Космічна ,31 , на якій
розміщена тимчасова автостоянка
,придбана згідно з договором
купівлі-продажу від 16.01.2006 р. Ця заява
отримана 26.01.06 р. Дніпропетровською
міськрадою ( а.с.144 )

07.05.06 р. АТ «Рембудтрест» звернулося
до міського голови м. Дніпропетровська
із заявою про вилучення у товариства
земельної ділянки площею 0,2244 га , що
перебувала в користуванні на підставі
договору оренди земельної ділянки від
21.06.04 р. , у зв'язку із відчуженням
тимчасової автостоянки , розташованої
на цій земельній ділянці за адресою : м.
Дніпропетровськ , вул. Космічна ,31 на
користь ТОВ «Караван-Дніпропетровськ»
. Ця заява отримана 10.05.06 р. комітетом
земельних відносин Дніпропетровської
міськради ( а.с.143 )

Згідно із висновком державної
експертизи від 22.08.2006 р. № 894-Д (
затвердженого Дніпропетровським
обласним управлінням земельних
ресурсів ) технічна документація із
землеустрою щодо складання документів
, що посвідчують право на земельну
ділянку за адресою : вул. Космічна,31
площею 0,2244 га в оренду ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» по
фактичному розміщенню тимчасової
автостоянки строком на 10 років в цілому
відповідає вимогам чинного
законодавства … ( а.с.145 )

Таким чином після придбання
тимчасової автостоянки у власність ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» у
встановленому законом порядку
звернулося до міськради із заявою про
надання йому в оренду земельної
ділянки , на якій розташована тимчасова
автостоянка , здійснило для цього певні
дії , але до цього часу відповідний
договір оренди земельної ділянки з ним
не укладено .

24.09.13 р. між КП «Міськавтопарк»
Дніпропетровської міської ради
( балансоутримувач ) та ПП
«Альфа-Мур» ( агент ) укладено договір №
298 АП про організацію та експлуатацію
майданчика для паркування , відповідно
до умов якого балансоутримувач надає
агенту у користування за плату
майданчик для паркування транспортних
засобів комунальної форми власності ,
що розташований за адресою : м.
Дніпропетровськ , вул. Космічна , в
районі буд. № 31 , площею 575 кв.м.,
кількість машино-місць: 50 ; кількість
пільгових місць:5 ; розрахункова площа
земельної ділянки для сплати збору за
паркування - 517,5 кв.м. Агент зобов'язався
використовувати майданчик для
паркування транспортних засобів .
Відповідно до п.10.1. договір набирає
чинності з дати підписання сторонами
акту приймання-передачі майданчику
для паркування , який є невід'ємною
частиною цього договору , та діє до
проведення наступного конкурсу з
визначення агентів на право
обслуговування майданчика для
паркування, передбаченого п.1.1.1
договору ( а.с.36-38 ) При цьому позивач не
надав передбаченого договором
відповідного акту приймання-передачі
майданчику для паркування ; що свідчить
про те , що цей договір не набрав
чинності .

В преамбулі цього договору зазначено ,
що його укладено на виконання рішення
Дніпропетровської міськради від 02.02.11
р. № 39/8 «Про затвердження Правил
паркування транспортних засобів у м.
Дніпропетровську » , рішення міської
ради від 30.11.11 р. № 72/17 «Про внесення
змін до рішення міської ради від 02.02.11 р.
№ 39/8 «Про затвердження Правил
паркування транспортних засобів у м.
Дніпропетровську», протоколу від 11.09.2013
р. № 91 засідання постійної комісії з
питань транспорту , дорожнього
господарства та зв'язку

Згідно до п.2.1. рішення
Дніпропетровської міськради від 02.02.11
р. № 39/8 «Про затвердження Правил
паркування транспортних засобів у м.
Дніпропетровську » ( з подальшими
змінами ) : суб'єкти господарювання -
балансоутримувачі майданчиків для
паркування транспортних засобів
державної та комунальної власності
визначаються відповідно до Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів» . Балансоутримувачів
майданчиків для паркування
транспортних засобів , які перебувають
у приватній власності , визначають їх
власники.

Відповідно до приписів , що містяться в
Постанові КМУ від 3 грудня 2009 р. № 1342
« Про затвердження Правил
паркування транспортних засобів» :
майданчики для паркування є об'єктами
благоустрою і повинні відповідати
нормам, нормативам, стандартам у сфері
благоустрою населених пунктів ( п.7. ) .

Згідно до ст.1 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів »
вулично-дорожня мережа - призначена
для руху транспортних засобів і
пішоходів мережа вулиць, доріг,
внутрішньоквартальні та інші проїзди,
тротуари, пішохідні та велосипедні
доріжки, набережні, майдани, площі, а
також автомобільні стоянки та
майданчики для паркування
транспортних засобів з інженерними та
допоміжними спорудами, технічними
засобами організації дорожнього руху .

Тобто віднесення об'єкту благоустрою
до категорії «майданчик для
паркування» не пов'язується із титулом
земельної ділянки, на якій він
розташований , або з наявністю або
відсутністю на його території об'єктів
нерухомого майна.

На підтвердження факту збирання
відповідачем-1 плати з користувачів за
паркування транспортних засобів на
спірному майданчику ( а відтак і на
підтвердження перешкоджання цими
діями відповідача позивачу у
реалізації своїх прав за договором № 298
АП від 24.09.13 р. про організацію та
експлуатацію майданчика для
паркування) позивачем надано акт
обстеження місця паркування
транспорту від 18.10.13 р. Цей акт складено
інспекторами КП «Міськавтопарк» в
присутності представника ПП
«Альфа-Мур» , про присутність або
відсутність представників ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» відомості
відсутні. В графі «інше» цього акту
вказано , що господарську діяльність
веде ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» (
а.с.39 ) Представник відповідача-1 під час
судових засідань вказував на те , що
йому невідомо про складання цього акту
; а жодної господарської діяльності на
цьому майданчику ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» не здійснює
, оскільки 18.10 13 р. позивач «зухвалим ,
насильницьким шляхом заволодів
автостоянкою » , у зв'язку з чим ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» звернувся
із відповідною заявою до прокуратури ,
перевірка якої на цей час ще триває . На
підтвердження цієї обставини
відповідачем-1 надано копію заяви
директора товариства на адресу
прокурора Дніпропетровської області
від 21.10.13 р. ( з відміткою канцелярії
прокуратури про її прийняття . а.с.207) та
лист слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області від 04.01.14 р. на адресу
відповідача-1 про надання інформації ,
необхідної для проведення досудового
розслідування , внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
знаками складу правопорушення ,
передбаченого ч.1. ст.197-1 КК України (
а.с.208 )

На вимогу суду , викладену в ухвалі
від 11.02.14 р. , позивачем не було надано
додаткових доказів здійснення
відповідачем-1 збору коштів з
користувачів спірного майданчику для
паркування .

Як зазначено у Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» : цивільні
відносини щодо недійсності правочинів
регулюються Цивільним кодексом
України ( 435-15 ) , Земельним кодексом
України ( 2768-14 ), Сімейним кодексом
України ( 2947-14 ), Законом України від 12
травня 1991 року N 1023-XII ( 1023-12 ) «Про захист
прав споживачів» , Законом України від 6
жовтня 1998 року N 161-XIV ( 161-14 ) «Про оренду
землі» та іншими актами законодавства.
При розгляді справ про визнання
правочинів недійсними суди залежно від
предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права, якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що
згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити ЦК,
іншим законам України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
ЦК, міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам інших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республіки Крим у випадках
і в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспільства. Зміст правочину
не повинен суперечити положенням також
інших, крім актів цивільного
законодавства, нормативно-правових
актів, прийнятих відповідно до
Конституції України (статті 1, 8
Конституції України). Відповідність чи
невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину.

Отже, вирішуючи спори про визнання
угод недійсними, господарський суд
повинен встановити наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угод недійсними і настання
відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до роз'яснень , що
містяться в Постанові Пленуму ВГСУ від
29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання
визнання право чинів ( господарських
договорів ) недійсними» :
…Правовідносини, пов'язані з визнанням
правочинів (господарських договорів)
недійсними, регулюються ЦК України, ГК
України, Земельним кодексом України,
Законами України "Про оренду землі",
"Про приватизацію державного майна",
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)", "Про
іпотеку", "Про страхування", "Про банки і
банківську діяльність", "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" та іншими
актами законодавства. Правочин може
бути визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.
Правила, встановлені цими нормами,
повинні застосовуватися
господарськими судами в усіх випадках,
коли правочин вчинений з порушенням
загальних вимог частин першої -
третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не
підпадає під дію інших норм, які
встановлюють підстави та наслідки
недійсності правочинів, зокрема,
статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 ЦК України,
абзацу другого частини шостої статті 29
Закону України "Про приватизацію
державного майна", частини другої
статті 20 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)",
частини другої статті 15 Закону України
"Про оренду землі", статті 12 Закону
України "Про іпотеку", частини другої
статті 29 Закону України "Про
страхування", статті 78 Закону України
"Про банки і банківську діяльність",
статті 71 Закону України "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин (
п.2.1.)

Щодо вимог, пов'язаних з визнанням
правочинів недійсними, застосовується
загальна позовна давність (стаття 257 ЦК
України, з урахуванням водночас
наведеного в підпунктах 2 і 3 пункту 5
Перехідних та прикінцевих положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" від 20.12.2011 № 4176-VI). Для
окремих видів вимог законом
встановлюється й спеціальна позовна
давність, наприклад, статтею 20 Закону
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)". Перебіг позовної
давності починається, за загальним
правилом, від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України), за винятком випадків,
зазначених у частинах другій і третій
цієї статті. Зокрема, за позовами про
застосування наслідків нікчемного
правочину (повернення коштів, іншого
майна тощо) позовна давність
починається не від дня вчинення такого
правочину, а від дня, коли почалося його
виконання. Необхідно мати на увазі
також припис пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, за
змістом якого до позовів про визнання
оспорюваного правочину недійсним, а
також про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину
правила ЦК України про позовну
давність застосовуються за умови, коли
право на подання відповідного позову
виникло після 1 січня 2004 року; до
позовів же, право на подання яких
виникло до зазначеної дати,
застосовується попереднє
законодавство про позовну давність,
тобто відповідні норми Цивільного
кодексу Української РСР 1963 року ( п.2.8. )

Якщо чинне законодавство прямо не
визначає кола осіб, які можуть бути
позивачами у справах, пов'язаних з
визнанням правочинів недійсними,
господарському суду для вирішення
питання про прийняття позовної заяви
слід керуватися правилами статей 1 і 2
ГПК. Отже, крім учасників правочину
(сторін за договором), а в передбачених
законом випадках - прокурора, державних
та інших органів позивачем у справі
може бути будь-яке підприємство,
установа, організація, а також фізична
особа, чиї права та охоронювані законом
інтереси порушує цей правочин. У силу
припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача (прокурора - в
разі подання ним відповідного позову) (
п.2.10. )

Якщо сторонами правочину, пов'язаного
з переходом права власності (повного
господарського відання) на нерухоме
майно, не дотримано вимог закону
стосовно правил державної реєстрації
прав на таке майно, то сама лише ця
обставина не є підставою для визнання
такого правочину недійсним, оскільки
зазначена реєстрація не є елементом
форми правочину ( п.3.1. )

Відповідно до ст.19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Кожен має право на
підприємницьку діяльність, яка не
заборонена законом. Підприємницька
діяльність депутатів, посадових і
службових осіб органів державної влади
та органів місцевого самоврядування
обмежується законом. Держава
забезпечує захист конкуренції у
підприємницькій діяльності. Не
допускаються зловживання монопольним
становищем на ринку, неправомірне
обмеження конкуренції та
недобросовісна конкуренція. Види і
межі монополії визначаються законом.

Таким чином, правовий принцип України
ґрунтується на засадах: для органів
державної влади і управління -
дозволено тільки те, що передбачено
законом, а для громадян і інших
суб'єктів підприємницької діяльності -
дозволено все, що не заборонено
законом. Відповідно до статті 6
Цивільного кодексу України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Враховуючи вищезазначені фактичні
обставини справи та приписи чинного
законодавства , суд дійшов до наступних
висновків : 1) позивачем не пропущено
строк позовної давності , оскільки
позивач дізнався про наявність
оспорюваного ним договору лише 18.10.13 р.
від самого відповідача-1 ; 2) право
власності на тимчасову автостоянку , що
є об'єктом купівлі-продажу за
оспорюваним договором , не підлягало
державній реєстрації ( оскільки
тимчасова автостоянка не відноситься
до категорії «об'єкт нерухомого майна »
) , а відтак оспорюваний договір
відповідає вимогам чинного
законодавства ; 3) оспорюваним
договором не порушені права позивача ,
оскільки договір № 298 АП від 24.09.13 р. про
організацію та експлуатацію
майданчика для паркування , укладений
між КП «Міськавтопарк»
Дніпропетровської міської ради
та ПП «Альфа-Мур» , не
набрав чинності внаслідок не
підписання сторонами відповідного
акту приймання-передачі ; 4 ) позивач в
порушення вимог ст.33 ГПК України не
надав належних доказів здійснення
відповідачем-1 збору коштів з
користувачів спірного майданчику для
паркування . А відтак позовні вимоги
відносно відповідача-1 суд вважає
необґрунтованими та такими , що не
підлягають задоволенню.

Оскільки в матеріалах справи міститься
Витяг із ЄДР станом на 24.10.13 р. , в якому
наявні відомості про державну
реєстрацію припинення юридичної особи
- АТ «Рембудтрест», у зв'язку із
визнання її банкрутом ( а.с.29-30 ) ;
провадження у справі в частині
відповідача-2 підлягає припиненню на
підставі приписів п.6 ч.1 ст.80 ГПК
України .

На підставі вищевикладеного ,
керуючись вимогами ст.ст.33,49, 80, 82-85 ГПК
України ,

господарський суд , -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позовних вимог
Приватного підприємства «Альфа-Мур»
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 16.01.06 р. ( укладеному
між відповідачами ); та про зобов'язання
відповідача-1 : ТОВ
«Караван-Дніпропетровськ» , припинити
здійснювати збір коштів з користувачів
майданчика для паркування , що
розміщений за адресою :
м. Дніпропетровськ , вул. Космічна, в
районі буд. № 31 ; відмовити .

2. Припинити провадження у справі
відносно відповідача-2 : АТ
«Рембудтрест» .

3. Господарські витрати по цій справі
покласти на позивача

Суддя
Васильєв
О.Ю.

03.03.14р.