ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Справа № 916/1928/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В.
(доповідач),суддів :Глос О.І.,
Полянського А.Г.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали касаційної скаргиПриватного
акціонерного товариства
"Сєвєродонецьке об'єднання Азот"на
постановувід 21.11.2013 року Одеського
апеляційного господарського судуу
справі№ 916/1928/13господарського суду
Одеської областіза позовомПриватного
акціонерного товариства
"Сєвєродонецьке об'єднання
Азот"доДержавного підприємства
"Одеська залізниця"простягнення 35 994,86
грн.

в судовому засіданні взяли участь
представники :від позивача: не
з'явилисьвід відповідача:Слюсар М.М.
(довіреність від 02.01.2014р.)В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської
області (суддя Петров В.С.) від 11.09.2013
року, залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду (головуючий суддя - Журавльов О.О.,
судді - Лисенко В.А., Ярош А.І.) від 21.11.2013
року, у справі № 916/1928/13 в задоволенні
позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалені по справі судові
акти та задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст.129
Статуту залізниць України, п.11 Правил
видачі вантажів, затверджених наказом
міністерства транспорту України від
21.11.2000 року № 644.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач
не надіслав.

Позивач не скористався наданим
процесуальним правом на участь в
засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши заперечення на касаційну
скаргу представника відповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в постанові
апеляційного господарського суду,
колегія суддів Вищого господарського
суду України приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приватне акціонерне товариство
"Сєвєродонецьке об'єднання Азот"
звернулось до Господарського суду
Одеської області з позовом про
стягнення з Державного підприємства
"Одеська залізниця" 35 994,86 грн. вартості
недостачі вантажу. Позовні вимоги
вмотивовані посиланням на обставини,
відповідно до яких по прибуттю вагонів
із карбамідом 25.01.2013 року на ст.
Чорноморська Одеської залізниці при
зважуванні на вхідних вагах в
мінераловозах №59556761, №59584326, №59574046
було встановлено масу вантажу нижчу,
від зазначеної у залізничній
накладній, акти загальної форми та
комерційні акти з даного приводу не
складались.

Судами встановлено таке.

04.08.2011 року між ПрАТ "Сєвєродонецьке
об'єднання Азот" (замовник) та ТОВ
"ТІС-Міндобрива" (виконавець) було
укладено договір №TMD-035 про перевалку
та накопичення мінеральних вантажів
(договір) (а.с.18-24), за умовами якого
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе зобов'язання з виконання робіт
по накопиченню, перевалці мінеральних
вантажів, за які замовник здійснює
оплату на користь виконавця згідно із
цим договором, додатковими угодами та
додатками до нього. Надання послуг
здійснюється без переходу права
власності на вантаж, якщо інше не
оговорено у письмовому вигляді.

Відповідно до умов п.п.3.1.3, 3.1.4 договору
виконавець здійснює переваження
вагонів; документально оформлює
недостачу, пошкодження вантажу,
виявлені під час приймання від
залізничної дороги; у разі
необхідності і за рахунок замовника
залучає ТПП, митницю і інші служби, якщо
потрібні, для оформлення необхідних
актів.

Згідно з п.7.1 договору облік вантажу по
даному договору здійснюється
уповноваженими представниками сторін:
по кількості - у відповідності з вагою,
вказаною в залізничних накладних (крім
випадків недостачі, коли кількість
вантажу приймається за результатами
переважування); по якості - згідно
паспортів якості заводу-виробника. У
випадку виявлення невідповідностей по
якості і кількості вантажу виконавець
забезпечує складення актів з
залученням експертів ТППУ або
незалежного експерта, призначеного і
оплаченого замовником.

На виконання умов вищенаведеного
договору 23.01.2013 року зі станції
відправлення Рубіжне Донецької
залізниці ПрАТ "Сєвєродонецьке
об'єднання Азот" (вантажовідправник)
було відправлено на станцію
призначення Чорноморська Одеської
залізниці для ТОВ "ТІС-Міндобрива", з
метою подальшого експорту, вантаж
(карбамід) у кількості 1515700 кг 27
вагонами - мінераловозах, в тому числі
вагонами №59556761, №59584326, №59574046, що
підтверджується залізничною накладною
№52323557 (а.с.28).

Відповідні відмітки у вказаній
накладній свідчать, що вантаж
завантажений у вагон засобами
відправника, насипом, за пломбами (зпп)
відправника. Тара перевірена. Вагони,
їх арматура та обладнання справні і
відповідають встановленим вимогам.

Відповідно до переуступного напису,
зробленого на вищевказаній накладній,
ТОВ "Тис-Минудобрения" передав право на
пред'явлення претензій та позовів
відправнику вантажу - ПрАТ
"Сєвєродонецьке об'єднання Азот".

Як вбачається з копії залізничної
накладної №52323557 вантаж за даною
накладною прибув на станцію
призначення та був отриманий
вантажоотримувачем 25.01.2013 року.

25.01.2013 року на ст. Чорноморська Одеської
залізниці при огляді вагонів №59556761,
№59584326, №59574046 було виявлено, що вагони
прибули в технічному та комерційному
відношенні справні, зі справними ЗПП
вантажовідправника, що відповідали
документу відправника, просипання
вантажу відсутнє, про що ДП "Одеська
залізниця" було складено акт загальної
форми №5637 (а.с.61).

В матеріалах справи наявні заяви
керівника ЖДУ від 25.01.2013 року, в яких
просилось виділити прийомоздавача для
участі у перевірці маси вантажу і тари
вагону на вагах отримувача вантажу, а
саме: у вагонах №59556761, №59584326, №59574046 за
накладною №52323557.

Також в матеріалах справи наявний лист
ТОВ "Трансінвестсервіс" без дати та
номеру, який адресовано керівнику ст.
Чорноморська Одеської залізниці,
відповідно до якого у вагонах №59556761,
№59584326, №59574046 за накладною №52323557
виявлено недостачу вантажу, у зв'язку з
чим ТОВ "Трансінвестсервіс" вимагало
комісійної видачі вантажу та просило
видати комерційний акт по даній
відправці. При цьому, зазначено, що
складено акт загальної форми.

Окрім того, 25.01.2013 року працівниками ТОВ
"Тіс" було складено акт №12, відповідно
до якого 25.01.2013 року керівник
вантажного району ст. Чорноморська
Одеської залізної дороги відмовився
приймати заявку про перевірку маси
вантажу.

28.01.2013 року вантажоотримувач звернувся
до Одеської регіональної
торгово-промислової палати із заявою
про проведення експертизи по
визначенню маси брутто та тари шляхом
переважування, маси нетто
розрахунковим шляхом.

31.01.2013 року Одеською регіональною
торгово-промисловою палатою складено
акт експертизи №УТЕ-124, відповідно до
якого експерту було надано накладну
№52323557. До експертизи подано три
залізничних вагони масою 170820 кг, а саме:
вагони №59556761, №59584326, №59574046. Завданням
експертизи було визначення маси брутто
та тари шляхом переважування, маси
нетто розрахунковим шляхом. При
зовнішньому огляді вагонів
експертизою встановлено: що на кожному
вагонів зрізано запірні штоки
завантажувальних люків, відкрито
вільний доступ до вантажу, при огляді
вантажу експертом через відкриті
завантажувальні люки встановлено, що у
зазначених вагонах на поверхні вантажу
є нерівності, поглиблення у вигляді
вибірок та сліди забруднення вантажу,
нестача карбаміду у вказаних вагонах у
загальній кількості складає 11720 кг, а
саме: у вагоні №59556761 недостача склала
3880 кг; у вагоні №59584326 недостача склала
3850 кг; у вагоні №59574046 недостача склала
3990 кг.

27.03.2013 року ПрАТ "Сєвєродонецьке
Об'єднання Азот" направило претензію
№07/ДТ-47 (а.с.38-39) на адресу ДП "Одеська
залізниця" про відшкодування збитків у
вигляді вартості недостачі карбаміду в
сумі 35990,94грн.

Листом ДП "Одеська залізниця" №84/4 від
12.04.2013 року (а.с.40-41) зазначена претензія
залишена без задоволення з підстав
відсутності комерційного акта та
скарги з боку вантажоодержувача на
адресу начальника дирекції
залізничних перевезень через відмову
скласти комерційний акт, а також з
підстав неповідомлення станції
призначення про час здійснення
експертизи та пред'явлення не
підписаного з боку представника
залізниці акта експертизи.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди правомірно виходили із
такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 ГК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

Згідно із ст.909 ЦК України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Укладення
договору перевезення вантажу
підтверджується складенням
транспортної накладної (коносамента
або іншого документа, встановленого
транспортними кодексами (статутами).
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору перевезення вантажу.

В силу вимог ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307
ГК України, ст.6 Статуту залізниць
України наявна у матеріалах справи
залізнична накладна свідчить про
укладення між ПрАТ "Сєвєродонецьке
Об'єднання Азот" (вантажовідправник) і
ДП "Одеська залізниця" (перевізник)
договору перевезення вантажу на адресу
вантажоодержувача, яким є ТОВ
"Тис-Минудобрения".

За ст.6 Статуту залізниць України
накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором на заставу
вантажу для забезпечення гарантії
внесення належної провізної плати та
інших платежів за перевезення.
Накладна супроводжує вантаж на всьому
шляху перевезення до станції
призначення.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України
передбачено, що за договором
залізничного перевезення вантажу
залізниця зобов'язується доставити
ввірений їй вантажовідправником
вантаж у пункт призначення в
зазначений термін і видати його
одержувачу, а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
встановлену плату. Відправники повинні
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). Станція призначення видає
накладну одержувачу разом з вантажем.
Під час перевезення масових вантажів у
випадках, передбачених правилами,
допускається оформлення однієї
накладної (комплекту перевізних
документів) на перевезення цілого
маршруту або групи вагонів чи
комплекту контейнерів.

Як вбачається із залізничних накладних
завантаження вантажу у вагони
здійснювалось відправником
(позивачем), а відповідно до вимог ч.3 ст.
308 ГК України, які кореспондуються з
вимогами ч.2 ст.917 ЦК України,
вантажовідправник зобов'язаний
підготувати вантаж до перевезення з
урахуванням необхідності забезпечення
транспортабельності та збереження
його в процесі перевезення. Аналогічні
вимоги щодо обов'язку
вантажовідправника підготувати вантаж
з урахуванням його схоронності під час
транспортування містяться і у ст.32
Статуту залізниць України, згідно з
якою навантаження вантажу
здійснюється відправником з
виконанням Технічних умов.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Відповідно до п.п.1.2 Правил пломбування
вагонів та контейнерів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 20 серпня 2001 року №542, вагони
і контейнери пломбуються
запірно-пломбувальними пристроями
(пломба в єдиній конструкції з
пристроєм для блокування),
призначеними для одночасного
запирання і пломбування вагонів і
контейнерів або свинцевими пломбами.
Технічні вимоги щодо конструкції та
виготовлення запірно-пломбувальних
пристроїв, пломб і закруток
погоджуються Укрзалізницею. Запірні
пристрої вагонів і контейнерів для
накладення ЗПП і пломб повинні бути
справними.

За оцінкою судів вантажовідправником,
ПрАТ "Сєвєродонецьке Об'єднання Азот",
було вжито належних заходів до
збереження вантажу під час його
перевезення згідно Правил пломбування
вагонів та контейнерів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 20 серпня 2001 року №542, вагони
були запломбовані
запірно-пломбувальними пристроями
(ЗПП), що підтверджується накладною
№52323557.

За ст.52 Статуту залізниць України на
станціях призначення залізниця
зобов'язана перевірити масу, кількість
місць і стан вантажу у разі: прибуття
вантажу у пошкодженому вагоні
(контейнері), а також у вагоні
(контейнері) з пошкодженими пломбами
відправника або пломбами попутних
станцій; прибуття вантажу з ознаками
недостачі, псування або пошкодження
під час перевезення на відкритому
рухомому складі або у критих вагонах
без пломб, якщо таке перевезення
передбачене Правилами; прибуття
швидкопсувного вантажу з порушенням
граничного терміну його перевезення
або з порушенням температурного режиму
перевезення в рефрижераторних вагонах
(контейнерах); прибуття вантажу, який
був завантажений залізницею; видачі з
місць загального користування
вантажів, вивантажених залізницею;
прибуття вантажів у вагонах навалом і
насипом за вимогою одержувача у
розмірах, передбачених Правилами.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів
до перевезення, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 21
листопада 2000 року №644, вантажі,
завантажені відправниками у вагони
закритого типу (криті, ізотермічні,
хопери, цистерни тощо) та контейнери,
приймаються залізницею до перевезення
шляхом візуального огляду кузова
(котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП),
без перевірки вантажу. Вантажі,
завантажені відправниками у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т. ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу. Відповідно до
статті 24 Статуту залізниць України
залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначених відправником у накладній,
на станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Враховуючи, що вантаж, завантажений
відправником у спірні вагони, прибув на
станцію призначення за оцінкою судів у
справних вагонах, із непошкодженими
пломбами відправника, а ні одержувачем,
а ні відправником не подано до
залізниці заяви про наявність
обставин, які свідчать про
невідповідність маси вантажу з даними,
зазначеними у транспортних документах
або про псування, пошкодження вантажу,
багажу і вантажобагажу, залізницею не
було складено комерційного акту; про
цілісність ЗПП, відсутність просипання
вантажу зазначено у складеному акті
загальної форми №5637 від 25.01.2013 року,
відомості зазначені в якому, в свою
чергу, позивачем не оскаржені.

Згідно із п.п.13, 16 Правил складання
актів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України від 28
травня 2002р. №334 експертиза вантажів
проводиться у порядку, передбаченому
Правилами видачі вантажів. У разі
відмови начальника станції від
складання комерційного акта (акта
загальної форми) або оформлення акта з
порушенням цих правил одержувач має
право до вивезення вантажу зі станції,
а при вивантаженні на місцях
незагального користування - протягом 24
годин з моменту прийняття від
залізниці вагона (контейнера) з
вантажем подати про це письмову скаргу
начальнику Дирекції залізничних
перевезень (далі - Дирекція)
безпосередньо або через начальника
станції. При поданні скарги через
начальника станції або безпосередньо
начальнику Дирекції одержувачу
видається розписка про прийняття
скарги.

В матеріалах справи відсутні, та
сторонами не надані розписки про
прийняття скарг на відмову начальника
станції від складання комерційного
акта.

Апеляційний господарський суд не
прийняв до уваги листи ТОВ
"Трансінвестсервіс", як належні та
допустимі докази, оскільки ТОВ
"Трансінвестсервіс" не є
вантажовідправником, не є
вантажоотримувачем та не є стороною по
даній справі.

Щодо наданого ПрАТ "Сєвєродонецьке
Об'єднання Азот" в обґрунтування
заявлених позовних вимог акта
експертизи Одеської регіональної
торгово-промислової палати від 31.01.2013
року №УТЕ-124, апеляційний
господарський суд правомірно виходив
із такого.

Відповідно до п.30 Правил видачі
вантажів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 року №644 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000
року за №862/5083 у разі потреби
встановлення розміру або причини
недостачі, псування або пошкодження
вантажу і суми, на яку знизилась його
вартість, залізниця за власною
ініціативою або на вимогу одержувача
запрошує експертів бюро товарних
експертиз, інспекції якості,
ветеринарно-санітарного нагляду або
відповідних спеціалістів організацій
і підприємств, які не належать до
системи Міністерства транспорту.

Експертиза провадиться в присутності
начальника станції (його заступника
або іншого працівника, уповноваженого
начальником станції).

Результати експертизи повинні бути
мотивованими з посиланням на
нормативно-правові акти, стандарти і не
можуть ґрунтуватися на припущенні про
причини недостачі, псування або
пошкодження вантажу.

За оцінкою апеляційного
господарського суду акт експертизи
Одеської регіональної
торгово-промислової палати від 31.01.2013
року №УТЕ-124 не визначає причину
недостачі вантажу, а вказує лише на
можливість відкриття люків без
порушення цілісності ЗПП, та не називає
момент такого відкриття, яке могло
статись і перед пред'явленням вантажу
до перевезення, і після видачі вантажу
отримувачу.

Крім того, апеляційний суд встановив,
що згідно з накладною №52323557, вантаж
вантажоодержувачу було видано 25.01.2013
року, що підтверджується матеріалами
справи та не спростовується сторонами,
але експертиза щодо недостачі вантажу
у вагонах №59556761, №59584326, №59574046 була
проведена з 28.01.2013 року по 31.01.2013 року,
між тим, позивачем не надано жодних
доказів, на підтвердження неможливості
втрати вантажу під час перебування
вагонів на залізничній колії ТОВ
"Трансінвестсервіс" (місце проведення
експертних дій).

Як вбачається зі змісту акту
експертизи Одеської регіональної
торгово-промислової палати від 31.01.2013
року №УТЕ-124 експертиза проводилась за
відсутністю будь яких представників зі
сторони залізниці, при цьому, в
матеріалах справи відсутні будь які
докази направлення або вручення
виклику саме начальнику станції про
проведення експертизи.

З огляду на вищенаведене апеляційний
господарський суд не прийняв до уваги
складений працівниками ЖДУ ТОВ "Тіс"
акт №12 від 25.01.2013 року.

За оцінкою апеляційного
господарського суду експертиза
Одеської регіональної
торгово-промислової палати та
складений акт експертизи від 31.01.2013
року №УТЕ-124 здійснені та складені з
порушенням порядку проведення
експертизи, з огляду на що такий акт не
прийнято до уваги колегією суддів.

Спірні вагони було подано під
вивантаження згідно пам'ятки про
подання №363 від 25.01.2013 року о 08 год. 40 хв.
з поміткою: "Вагони №59556761, №59584326, №59574046
на контроль", забрані з під'їзної колії
ТОВ "ТІС", згідно пам'ятки про забирання
вагонів №774 від 30.01.2013 року о 12. год. 30
хв., а отже, вагони №59556761, №59584326 та
№59574046 прибули до станції призначення
Чорноморська та були видані
вантажоодержувачу 25.01.2013 року, тоді як
проведення експертизи по спірним
вагонам на під'їзній колії ТОВ "ТІС"
було почато лише 28.01.2013 року, тобто
через 3 дні після відвантаження вантажу
вантажоодержувачу, а закінчено 31.01.2013
року.

Згідно ст. 76 Статуту залізниць охорона
завантажених і порожніх вагонів на
залізничних під'їзних коліях
здійснюється засобами власника
під'їзної колії. Судами встановлено, що
позивачем не надано жодної інформації,
хто і у який спосіб забезпечував
схоронність вантажу під час простою
спірних вагонів на під'їзній колії ТОВ
"ТІС"; позивачем не подано належних
доказів щодо неможливості втрати
вантажу під час перебування вагонів на
залізничній гілці ТОВ
"Трансинвестсервіс" (місце проведення
експертних дій).

Відповідно до ст.110 Статуту залізниць
України залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу від часу його прийняття для
перевезення і до моменту видачі
одержувачу. Водночас у ст. 111 Статуту
залізниць України наведено перелік
обставин, наявність яких звільняє
залізницю від відповідальності,
зокрема, якщо вантаж прибув у
непошкодженому відкритому рухомому
складі, завантаженому засобами
відправника, якщо не має ознак втрати,
псування або пошкодження вантажу під
час його перевезення.

Касаційна інстанція погоджується з
висновком судів, що позивачем не
доведено належними доказами наявності
обставин вини перевізника у втраті
вантажу та наявності самої втрати.

Беручи до уваги все наведене та вимоги
чинного законодавства в їх сукупності,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування постанови Одеського
апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119,
ст.11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Сєвєродонецьке об'єднання Азот"
залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 року у
справі № 916/1928/13 залишити без змін.

Головуючий-суддя
С.Бакуліна

Судді
О.Глос

А.Полянський