ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.02.14р. Справа № 904/9594/13

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Суми

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Дніпродзержинськ

про стягнення 8 362,84 грн. боргу за
договором перевезення

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

від позивача - не з'явився (про час і
місце засідання суду сповіщений
належно)

від відповідача - не з'явився (про час і
місце засідання суду сповіщений
належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача
8 362,84 грн. боргу за договором
перевезення, з яких сума
заборгованості за надані транспортні
послуги в розмірі 5 500,00 грн., 412,81 грн. -
пені, 575,25 грн. - інфляційних збитків, 154,28
грн. - 3% річних. Позовні вимоги
мотивовані порушенням Відповідачем
договірних зобов'язань у частині
оплати.

Відповідач явку повноважного
представника у жодне судове засідання
не забезпечив, відзив на позов,
документи витребувані судом чи доказі
відсутності боргу на час розгляду
справи господарському суду не надав.

У судове засідання, що відбулось 24.02.14р.,
представник Позивача не з'явився,
просив розглядати справу за
відсутності його представника за
наданими документами.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України,
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За даними Позивача, 28.11.2012р. сторонами
укладено договір-заявку № 28.11/2, за яким
він, як Виконавець зобов'язався 28.11.2012р.
надати Відповідачеві (Замовникові)
транспортний засіб - РЕНО, НОМЕР_1,
НОМЕР_2 для транспортування вантажу
(кормові добавки) за маршрутом "Житомир
- Дніпродзержинськ", а "Замовник"
зобов'язався сплатити "Виконавцю" 5 700
грн., з ПДВ, протягом 7-ми банківських
днів з моменту отримання
товарно-транспортної накладної.

Позивач вважає, що свої договірні
зобов'язання з перевезення вантажів
він виконав у повному обсязі, після
чого надав Відповідачеві
товарно-транспорту накладну від
29.11.2012р., рахунок-фактури № СФ - 0000605 від
29.11.2012р., податкову накладну № 52 від
29.11.2012р. та акт виконаних робіт в двох
примірниках.

Відповідач не повернув Позивачеві один
примірник акту виконаних робіт.

Посилаючись на рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення, Позивач наполягає, що
Відповідач одержав зазначений пакет
документів 13.12.2012р. й, відповідно,
повинен був оплатити надані Позивачем
послуги протягом 7-ми банківських днів
з моменту отримання
товарно-транспортної накладної, тобто
до 25.12.2012р.

Крім того, посилаючись на платіжне
доручення № @2РЬ890485 від 30.01.2013р.,
Позивач наполягає, що Відповідач в
погашення боргу за Договором сплатив -
200,00 грн.

Згодом, Відповідач надав гарантійний
лист, у якому він гарантував сплату
залишку заборгованості в сумі 5 500,00 грн.
до 28.02.2013р., однак борг досі не
сплачено.

На прострочений борг Відповідача
Позивачем нараховані 412,81 грн. - пені (за
період прострочення з 26.12.2012р. по
26.06.2013р.), 575,25 грн. - збитків від інфляції
(за період прострочення з січня 2013р. по
жовтень 2013р.) та 154,28 грн. (за період
прострочення з 26.12.2012р. по 30.01.2013р.) - 3%
річних.

За розрахунком Позивача загальна сума
боргу Відповідача становить 8 362,84 грн.,
що стало причиною звернення Позивачем
з позовом та є предметом спору у даній
справі.

Відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК
України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання, шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач відзив на позов не надав.

Зі спірного договору-заявки № 28.11/2 від
28.11.2012р. вбачається, що сторонами у
договорі визначено маршрут прямування:
м. Житомир - м. Дніпродзержинськ. До
матеріалів справи Позивач надав
товарно-транспортну накладну від
29.11.2012р., у якій вказано:
автопідприємство ФОП ОСОБА_2; замовник -
ТОВ "Агрофірма "Дзержинець";
Вантажовідправник - ТОВ "Вишгородський
експериментальний комбікормовий
завод"; Вантажоодержувач - ТОВ
"Агрофірма "Дзержинець"; пункт
навантаження - м. Вишгород Київської
обл.; пункт розвантаження - с. Українка,
Криничанського району,
Дніпропетровської обл. Тобто
товарно-транспортна накладна свідчить,
що перевезення проводилось не за тим
маршрутом, який замовляв Відповідач,
документів про погодження сторонами
зміни маршруту Позивач суду не надав. З
наданого Позивачем рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення не вбачається, які саме
документи направлялись Відповідачеві.
Копія гарантійного листа, направленого
факсимільним зв'язком, не може бути
належним доказом визнання
Відповідачем боргу, оскільки за нею не
можна ідентифікувати особу, яка лист
підписала. Копія платіжного доручення
№ @2РЬ890485 від 30.01.2013р. також не може
служити належним доказом визнання
Відповідачем надання йому послуг
Позивачем, так як платником у ньому
зазначено не Відповідача, а невідомий
транзитний рахунок, а внесення у графі:
"призначення платежу" відомостей про
сплату ФОП ОСОБА_2 за рахунком № СФ
0000605 - 200,00 грн. не може свідчити про
сплату саме Відповідачем зазначених
коштів. Внесення у податкову накладну
№52 від 29.11.2012р., видану Позивачем
Відповідачеві, відомостей про
проведення операції з транспортних
послуг за маршрутом м. Житомир - м.
Дніпродзержинськ на суму 5 700,00 грн. з
ПДВ, а також довідка податкової служби
про включення ФОП ОСОБА_2 у податкову
звітність податкової накладної № 52 від
ФОП ОСОБА_1 про постачання на суму 5 700,00
грн. не можуть бути належними доказами
надання послуг Відповідачеві саме за
спірним Договором, оскільки ці
документи не є документами первинного
бухгалтерського обліку й, крім того, у
них зазначено про різні події: у
податковій накладній № 52 - про
транспортні послуги, а у довідці ДПІ
йдеться про постачання, тобто відсутні
докази що відбувалось перевезення
саме за спірним Договором.

З урахуванням викладеного, суд не
приймає доводи Позивача та вважає, що
позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане ________________