номер провадження справи 27/98/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2014
Справа № 908/4180/13

За позовом: Державного підприємства
Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС" (71504 Запорізька область, м.
Енергодар, вул. Промислова, 133)

до Державного підприємства "Центр
Державного земельного кадастру" в
особі Запорізької регіональної філії
(69095 м. Запоріжжя, вул. Героїв
Сталінграду, 4; 69059 м.
Запоріжжя, вул. Парамонова, 15)

про стягнення 1 690 грн. 03 коп. та
виконання обов'язку в натурі

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Шевченко Т.В., дов. № 596 від
28.03.2013 р.

від відповідача: не з'явився

Державне підприємство Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі Відокремленого
підрозділу "Запорізька АЕС", Запорізька
область, м. Енергодар звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
Державного підприємства "Центр
Державного земельного кадастру" в
особі Запорізької регіональної філії
про:

- зобов'язання відповідача виконати
зобов'язання за договором підряду №
1903-УКБ від 25.06.2012 р. в натурі, а саме:
виконати роботи по темі: ВП ЗАЕС.
Закрита трансформаторна підстанція №
5, вул. Комунальна, м. Енергодар.
Розробка технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки та закріплення її
межовими знаками" (п. 1.1 договору
підряду № 1903-УКБ від 25.06.2012) та виконати
дії, визначені Технічним завданням
(додаток № 1 до договору);

- стягнення з відповідача пені у
розмірі 1 226 грн. 10 коп. та штрафу у
розмірі 463 грн. 93 коп., за договором
підряду № 1903-УКБ від 25.06.2012р.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справ між суддями від 23.12.2013р., справу №
908/4180/13 передано на розгляд судді
Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 24.12.2013р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/4180/13,
присвоєно справі номер провадження
27/98/13 та призначено судове засідання на
20.01.2014 р.

Ухвалою суду від 20.01.2014р. розгляд справи
відкладався на 10.02.2014р., на підставі ст.
77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у
судове засідання уповноваженого
представника відповідача.

10.02.2014р. продовжено судовий розгляд
справи № 908/4180/13.

До початку розгляду справи представник
позивача заявив клопотання щодо
відмови від здійснення технічної
фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа
розглядається, склад суду, та
роз'яснено представнику позивача, який
прибув в судове засідання, його права, у
тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 10.02.2014р. позивач
підтримав позовні вимоги, на підставах,
викладених у позовній заяві та надав
письмові пояснення на відзив на
позовну заяву відповідача (додані до
матеріалів справи).

Відповідач у судові засідання,
відкриті 20.01.2014р. та 10.02.2014р. не з'явився.
Про час та місце розгляду справи був
попереджений належним чином. Поважні
причини своєї неявки суду не повідомив.
Клопотань про розгляд справи за
відсутності відповідача або про
відкладення розгляду справи на адресу
суду не надходило. В матеріалах справи
міститься письмовий відзив, в якому
відповідач просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні, протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81-1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі,
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців) і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Суд зазначає, що Господарський
процесуальний кодекс України не
обмежує коло осіб, які можуть з'явитися
в судове засідання та представляти
інтереси Державного підприємства
"Центр Державного земельного кадастру"
в особі Запорізької регіональної
філії, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України,
обов'язок доказування і подання
доказів покладається на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого
Господарського Суду України, які
викладені в інформаційному листі від
15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" - неявка в
судові засідання учасників судового
процесу (сторін), ненадання
витребуваних судом документів та
доказів, необхідних для повного
розгляду справи - подібна практика,
спрямована на свідоме невиправдане
затягування судового процесу, порушує
права інших учасників судового процесу
та суперечить вимогам статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання
стороною у справі, іншим учасником
судового процесу доказів з неповажних
причин, спрямоване на затягування
судового процесу, може розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії
Вищого господарського суду України №
04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і
доповнень і про визнання таким, що
втратило чинність, деяких роз'яснень
президії Вищого арбітражного суду
України", особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання
не звільняє відповідача від виконання
вимог суду, викладених в ухвалах суду і
направлення суду витребуваних
матеріалів.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами, якщо їх
достатньо для вирішення спору по суті.
Відповідач свої зобов'язання не
виконав, не скористався правом на
захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
докази, вислухавши позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Господарським судом встановлено, що
04.12.2012р. між ДП Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі Відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" (замовник) та ДП "Центр
Державного земельного кадастру" в
особі Запорізької регіональної філії
(виконавець) укладений договір підряду
№ 1903-УКБ.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
зобов'язання з виконання робіт по темі:
«ВП ЗАЕС. Закрита трансформаторна
підстанція № 5, вул. Комунальна, м.
Енергодар. Розробка технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки та
закріплення її межовими знаками».

Згідно п. 4.1 договору, виконавець
зобов'язався якісно та у визначені
Календарним планом строки виконати
обсяг робіт, доручений замовником за
цим договором.

Пунктом 6.5 договору сторони
передбачили, що належним виконанням
робіт за цим договором є підписання
сторонами Акта здачі-приймання
виконаних робіт, з урахуванням
встановленням межових знаків в натурі
на земельній ділянці.

Відповідно п. 11.1 договору, він вступає в
силу з моменту його підписання обома
сторонами та діє до 31.03.2013р.

Додатковою угодою № 1 від 18.03.2013р.
сторони виклали п. 11..1 договору в
наступній редакції: «Договір вступає в
силу з моменту його підписання обома
сторонами та діє до 31.12.2013р.».

Відповідно до Календарного плану,
роботи повинні виконуватись протягом
шести місяців з моменту підписання
договору сторонами.

Договір підряду підписаний та набрав
чинності (згідно з протоколом
розбіжностей) -04.12.2012р.

Отже, відповідно до п. 4.1 договору,
відповідач зобов'язався: до 04.06.2013р.
виконати роботи, визначені договором;
до 10.06.2013р. передати Акт здачі-передачі
робіт і один примірник технічної
документації замовнику, а також
виконати дії, визначені Технічним
завданням (додаток №1 до договору
підряду №1903-УКБ від 25.06.2012).

У визначений договором строк,
відповідачем роботи не виконані.

19.04.2013р. на адресу ВП ЗАЕС від виконавця
робіт за договором № 1903-УКБ від 25.06.2012р.
надійшов запит про надання копій
документів, необхідних для
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельних ділянок в натурі.

На виконання даного запиту, на адресу
начальника Кам'янсько-Дніпровського
виробничого відділу Запорізької
регіональної філії Державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру» ВП ЗАЕС (Замовник
робіт за договором №1903-УКБ від 25.06.2012)
направлено пакет запитуваних
документів та письмові пояснення по
суті запиту за вих. № 08-30/10602 від 25.04.2013р.

Відправлення отримано адресатом
14.05.2013р., про що свідчить відмітка про
отримання на повідомленні про вручення
поштового відправлення.

Про виконання запиту за вих. № 04/171 від
15.04.2013р., на адресу Запорізької
регіональної філії Державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру», ВП ЗАЕС
направлено повідомлення за вих. №
08-30/10605 від 25.04.2013р.

Відправлення отримано адресатом
29.04.2013р., про що свідчить відмітка про
отримання на повідомленні поштового
відправлення.

Додаткових вимог, або повідомлень про
недостатність наданих матеріалів на
адресу ВП ЗАЕС, як сторони за договором
№ 1903-УКБ від 25.06.2012р., від Запорізької
регіональної філії Державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру» не надходило.

02.07.2013р. за вих. № 08-30/16605 на адресу
Запорізької регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» направлено звернення про
надання технічної документації до
15.07.2013р. Лист адресатом отримано
05.07.2013р., про що свідчить підпис
уповноваженої особи на повідомлені про
вручення поштового відправлення.

Відповіді на звернення від 02.07.2013р. за
вих. № 08-30/16605 на адресу ВП ЗАЕС не
надходило.

Щодо погодження технічного завдання до
договору підряду № 1903-УКБ від 25.06.2012р.
слід зазначити наступне: 06.06.2012р. за вх.
№ 12521 на адресу позивача надійшла
оферта від 05.06.2012р. за вих. № 559
Запорізької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» з
пропозицією виконати для позивача
роботи з розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки та
закріплення її межовими знаками
(Закрита трансформаторна підстанція №
5 по вул. Комунальній в м. Енергодар
Запорізької області).

14.06.2012р. за вих. № 08-30/15106 на адресу
Запорізької регіональної філії ДП
«Центр Державного земельного
кадастру» було направлено
повідомлення про результати розгляду
пропозиції за вих. № 559 від 05.06.2012р. та
прийняття рішення про укладання
договору на тему: «ВП ЗАЕС. Закрита
трансформаторна підстанція №5, вул.
Комунальна 5, м. Енергодар. Розробка
проекту землеустрою щодо встановлення
меж земельної ділянки і закріпленню її
межовими знаками» на суму 6 627,58 грн.

04.10.2012р. за вих. № 08-30/25123 ВП ЗАЕС на
адресу Запорізької регіональної філії
ДП «Центр Державного земельного
кадастру» направлені оформлені
договори:

№ 1902-УКБ від 25.06.2013 на тему: «ВП ЗАЕС.
Розподільчий пристрій, вул. Комунальна,
м. Енергодар. Розробка технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки та
закріплення її межовими знаками»;

№ 1903-УКБ від 25.06.2012 на тему: «ВП ЗАЕС.
Закрита трансформаторна підстанція №
5. вул. Комунальна, м. Енергодар.
Розробка технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки та закріплення її
межовими знаками».

01.11.2012р. на адресу позивача, із
супровідним листом за вих. № 1008 від
26.10.2012р., надійшли протоколи
розбіжностей до запропонованих до
укладання договорів.

04.12.2012р. супровідним листом за вих. №
08-30/30744 на адресу Запорізької
регіональної філії ДП «Центр
Державного земельного кадастру» ВП
ЗАЕС були направлені оформлені
договори № 1902-УКБ від 25.06.2012р. та №
1903-УКБ від 25.06.2012р. з протоколом
розбіжностей.

18.02.2013р. за вих. № 04/90 Запорізькою
регіональною філією ДП «Центр
Держаного земельного кадастру» на
адресу ВП ЗАЕС направлені підписані
договори.

24.03.2013р. за вих. № 08-30/10306 на адресу
Запорізької регіональної філії ДП
«Центр Державного земельного
кадастру» направлена додаткова угода
№ 1 до договору № 1903-УКБ від 25.06.2012р. про
зміну строків дії договору.

15.05.2013р. за вих. № 04/219 Запорізькою
регіональною філією направлено на
адресу ВП ЗАЕС підписані додаткова
угода № 1 від 18.03.2013р. до договору №
1902-УКБ від 25.06.2012р. на тему: «ВП ЗАЕС.
Розподільчий пристрій, вул. Комунальна,
м. Енергодар. Розробка технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки та
закріплення її межовими знаками».

Договір № 1902-УКБ від 25.06.2012р. на тему:
«ВП ЗАЕС. Розподільчий пристрій, вул.
Комунальна, м. Енергодар. Розробка
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки та закріплення її межовими
знаками» підписано Сторонами з
додатками:

Додаток № 1 - «Завдання на виконання
робіт»;

Додаток № 2 - «Кошторис на виконання
робіт»;

Додаток № 3 - «Протокол погодження
договореної ціни»;

Додаток № 4 - «Календарний план».

З урахуванням додатку № 1, сторонами за
договором № 1902-УКБ від 25.06.2012р. були
визначені результати робіт

За умовами додатку № 2, сторони
визначили види робіт та вартість
кожного виду робіт.

За приписами статті 55 Закону України
«Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-І/,
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації із
землеустрою.

Відповідно до п.1.2 «Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками» затвердженої Наказом №376 від
18.05.2010 Державного комітету України із
земельних ресурсів, встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки
здійснюється з метою визначення в
натурі (на місцевості) метричних даних
земельної ділянки, у тому числі
місцеположення поворотних точок її меж
та їх закріплення межовими знаками.

Виконавцем таких робіт може бути
юридична особа, що володіє необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та у складі якої працює
не менше двох сертифікованих
інженерів-землевпорядників або
фізична особа - підприємець, яка
володіє необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та є
сертифікованим
інженером-землевпорядником.

Відповідно до ст. 179 ГК України, при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі: вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству; примірного
договору, рекомендованого органом
управління суб'єктам господарювання
для використання при укладенні ними
договорів, коли сторони мають право за
взаємною згодою змінювати окремі
умови, передбачені примірним
договором, або доповнювати його зміст;
типового договору, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, чи у
випадках, передбачених законом, іншим
органом державної влади, коли сторони
не можуть відступати від змісту
типового договору, але мають право
конкретизувати його умови.

Відповідно до статті 180 ГК України,
зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

При укладанні між ДП НАЕК «Енергоатом»
в особі ВП ЗАЕС та ДП «Центр Державного
земельного кадастру» від імені якого
діє Запорізька регіональна філія
договору на виконання робіт № 1902-УКБ
від 25.06.2012р. на тему «ВП ЗАЕС.
Розподільчий пристрій, вул. Комунальна,
м. Енергодар. Розробка технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки та
закріплення її межовими знаками» були
погоджені істотні умови договору, а
саме: визначено предмет договору, ціну
договору, строки виконання робіт,
термін дії договору, а також визначені
вимоги до результатів виконаних робіт,
перелік таких робіт та їх вартість (за
кожним видом робіт окремо).

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України визначено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк,
є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного
кодексу України, замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Як свідчать надані суду документи, між
сторонами склалися господарські
відносини, що породили взаємні
обов'язки.

Зобов'язання за договором підряду №
1903-УКБ від 25.06.2012р. відповідачем в
установлені строки та належним чином
не виконані (додаткові угоди про
розірвання договору або про внесення
змін відносно строків виконання
зобов'язань між сторонами договору не
укладалось), чим порушені права
позивача в межах чинного
правовідношення, що є підставою для
звернення до суду за захистом
порушеного особистого немайнового
права в поряду, встановленому діючим
законодавством України.

Відповідно до ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язань може
забезпечуватися згідно з законом або
договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 230 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити штрафні
санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом
може бути визначений розмір штрафних
санкцій також за інші порушення
окремих видів господарських
зобов'язань, зазначених у частині
другій цієї статті.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 ЦК України).

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного
банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтями 611, 625
Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 7.2 договору за
порушення строків виконання робіт за
договором), виконавець зобов'язаний
сплатити замовнику пеню за весь час
прострочення в розмірі 0,1% від вартості
робіт за якими допущено прострочення
за кожен день прострочення. У разі
прострочення понад 30 днів, виконавець
додатково сплачує замовникові штраф у
розмірі 7% від вартості робіт за якими
допущено прострочення виконання.

03.10.2013р. позивач надіслав на адресу
відповідача претензію вих. №28-23/24380 з
вимогою сплатити суму пені та штрафу за
договором.

Претензія отримана відповідачем
21.10.2013р., про що свідчить відмітка на
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Претензія позивача залишилася
відповідачем без відповіді та
задоволення.

За приписами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Факт виконання зобов'язань за
договором підряду відповідач належним
чином не довів.

Позовні вимоги заявлені позивачем у
справі є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями
усім належним їй майном.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України -
10.02.2014року в судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача, оскільки спір до суду
доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного
підприємства Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі Відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС", Запорізька область, м.
Енергодар до Державного підприємства
"Центр Державного земельного кадастру"
в особі Запорізької регіональної
філії, м. Запоріжжя задовольнити.

Зобов'язати Державне підприємство
"Центр Державного земельного кадастру"
в особі Запорізької регіональної
філії, м. Запоріжжя (69095 м. Запоріжжя,
вул. Героїв Сталінграду, 4; 69059, м.
Запоріжжя, вул. Парамонова, 15, ) виконати зобов'язання за
договором підряду № 1903-УКБ від 25.06.2012р.
в натурі, а саме виконати роботи по
темі: ВП ЗАЕС. Закрита трансформаторна
підстанція № 5, вул. Комунальна, м.
Енергодар. Розробка технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки та
закріплення її межовими знаками" (п. 1.1
договору підряду № 1903-УКБ від 25.06.2012р.)
та виконати дії, визначені Технічним
завданням (додаток № 1 до договору).

Стягнути з Державного підприємства
"Центр Державного земельного кадастру"
в особі Запорізької регіональної філії
(69095 м. Запоріжжя, вул. Героїв
Сталінграду, 4; 69059 м. Запоріжжя, вул.
Парамонова, 15, , р/р
8001 Запорізька філія в АБ
"Брокбізнесбанк", МФО 300249) на користь
Державного підприємства Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі Відокремленого
підрозділу "Запорізька АЕС" (71504,
Запорізька область, м. Енергодар, вул.
Промислова, 133, код ЄДРПРОУ 19355964, п/р №
8393 в ПАТ "Промінвестбанк" в м.
Києві, МФО 300012) 1 226 (одна тисяча двісті
двадцять шість) грн. 10 коп. пені, 463
(чотириста шістдесят три) грн. 93 коп.
штрафу, 2 867 (дві тисячі вісімсот
шістдесят сім) грн. 50 коп. судового
збору. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 14.02.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.