ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р.Справа № 923/1375/13 Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів С.В. Таран, Л.І. Бойко (на
підставі розпорядження №12 від 19.02.14 р.),

при секретарі судового засідання - І.М.
Станковій,

за участю представників сторін:

від прокуратури: І.О. Коломійчук,

від позивача: не з'явився,

від відповідачів:

1)Новотроїцької районної державної
адміністрації: не з'явився,

2)Селянського (фермерського)
господарства "Агат": не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Заступника прокурора Херсонської
області

на рішення господарського суду
Херсонської області від 26.11.2013р.

у справі № 923/1375/13

за позовом Прокурора Новотроїцького
району Херсонської області в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагенства у Херсонській області

до відповідачів:

1)Новотроїцької районної державної
адміністрації;

2)Селянського (фермерського)
господарства "Агат"

про визнання недійсним розпорядження
та визнання недійсним договору,

встановив:

Прокурор Новотроїцького району
Херсонської області звернувся з
позовом в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагентства
у Херсонській області до Новотроїцької
районної державної адміністрації,
Селянського (фермерського)
господарства "Агат" про:

-визнання недійсним розпорядження
Новотроїцької районної державної
адміністрації від 17.08.2011р. №426"Про
надання в оренду земельної ділянки";

-визнання недійсним договору оренди
від 08.12.2011р. земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 8,76га вартістю 130 670грн.

Позовні вимоги мотивовані частиною 1
статті 123, статтею 141 Земельного кодексу
України, статтями 203, 215 Цивільного
кодексу України, статтею 207
Господарського кодексу України,
статтею 15 Закону України "Про оренду
землі" з посиланням на те, що спірним
розпорядженням райдержадміністрації
передано в оренду СФГ "Агат" земельну
ділянку площею 8,76га, яка залишилась
після розпаювання частини земель СФГ
"Агат" і на даний час перебуває у
довічному спадковому володінні голови
цього фермерського господарства
Лойчика М.П. на підставі державного
акту на право довічного
успадковуваного володіння землею.
Тобто, передачу спірної земельної
ділянки в оренду СФГ "Агат" здійснено
без припинення права користування
попереднього користувача. Одночасно
прокурором зазначено, що надання в
оренду земельної ділянки площею 8,76га
мало здійснюватись на загальних
підставах, тобто за результатами
проведення аукціону. Укладений на
підставі вказаного розпорядження
договір оренди земельної ділянки не
містить всіх істотних умов договору та
не зареєстрований у встановленому
законодавством порядку.

СФГ "Агат" у своїй заяві за вх.№11791/13 від
15.10.2013р., підписаною головою Лойчиком
М.П., позовні вимоги визнало у повному
обсязі (а.с.21).

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 26.11.2013р. у
задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи рішення, суд виходив з того,
що розпорядженням районної державної
адміністрації було надано згоду на
переоформлення права постійного
користування на право оренди не нових
земельних ділянок, а земельних ділянок,
які вже перебували і на даний час
перебувають в користуванні
фермерського господарства, а тому
спірне розпорядження прийнято в межах
повноважень та у відповідності до
статті 6 та частини першої статті 41
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації", статті 17 Земельного
кодексу України. Судом відмовлено у
задоволенні позовних вимог в частині
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки з підстав того, що
оскільки між сторонами не погоджено
усі істотні умови, що визначені статтею
15 Закону України "Про оренду землі",
договір є неукладеним, внаслідок чого
не може бути визнаним недійсним.

Не погодившись з рішенням суду,
заступник прокурора Херсонської
області звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просив рішення
скасувати, позов задовольнити,
посилаючись на невідповідність
висновків, викладених у рішенні суду,
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
прийняття неправильного рішення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що
висновок суду про те, що прийнятим
розпорядженням райдержадміністрації
надано згоду на застосування процедури
переоформлення права постійного
користування на право оренди, є
необґрунтованим, оскільки така
процедура не передбачена чинним
законодавством. Крім того, судом не
надано належної правової оцінки факту
передачі земельної ділянки в оренду
без проведення земельних торгів. Також
скаржник не погодився з тим, що договір
оренди спірної земельної ділянки є
неукладеним, внаслідок чого не може
бути визнаним недійсним, оскільки
частиною другою статті 15 Закону
України "Про оренду землі" передбачено,
що відсутність в договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Представники позивача і відповідачів в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце розгляду апеляційної
скарги повідомлені належним чином.

Заслухавши представника прокуратури,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального і процесуального права,
апеляційна інстанція встановила
наступне.

На підставі рішення районної Ради
народних депутатів Новотроїцького
району Херсонської області від 15.12.1992р.
№62-р громадянину Лойчику Миколі
Петровичу видано державний акт на
право довічного успадковуваного
володіння землею, що зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
довічного успадковуваного володіння
землею за №185. Відповідно до
зазначеного державного акту вказаному
землеволодільцю надається 50га землі в
межах згідно з планом землеволодіння
для ведення селянського (фермерського)
господарства (а.с.111-114).

Відповідно до приписів статей 2, 8
Закону України "Про селянське
(фермерське) господарство", діючого на
момент видачі вказаного державного
акту, селянське (фермерське)
господарство є формою підприємництва
громадян України, які виявили бажання
переважно особистою працею членів
цього господарства виробляти товарну
сільськогосподарську продукцію,
займатися її переробкою і реалізацією.
Членами селянського (фермерського)
господарства можуть бути подружжя, їх
батьки, діти, які досягли 16-річного
віку, та інші родичі, які об'єдналися
для роботи в цьому господарстві.
Головою селянського (фермерського)
господарства є його засновник або
особа, яка є його правонаступником. На
ім'я голови селянського (фермерського)
господарства видається Державний акт
на право довічного успадковуваного
володіння землею або приватної
власності. З ним укладається договір на
користування землею на умовах оренди,
складаються й інші документи
відповідно до законодавства України.

Після одержання Державного акта на
право приватної власності або
довічного успадковуваного володіння
землею чи укладення договору на оренду
селянського (фермерського)
господарства, останнє підлягає
державній реєстрації в районній,
міській Раді народних депутатів, що
надала земельну ділянку у довічне
успадковуване володіння, приватну
власність або користування.

Після відведення земельної ділянки в
натурі і одержання Державного акта на
право довічного успадковуваного
володіння землею, приватної власності
або договору на оренду земельної
ділянки та державної реєстрації
селянське (фермерське) господарство
набуває статусу юридичної особи,
одержує печатку із своїм найменуванням
і адресою.

Отже, саме для здійснення державної
реєстрації фермерського господарства
"Агат" та ведення селянського
(фермерського) господарства голова
цього господарства Лойчик М.П. набув
право користування на земельну ділянку
площею 50га.

В подальшому, після розпаювання СФГ
"Агат" члени даного селянського
(фермерського) господарства, а саме:
Лойчик Микола Петрович, Лойчик Наталія
Олександрівна, Лойчик Микола
Миколайович, Лойчик Наталія
Миколаївна, отримали державні акти на
право власності на земельні ділянки,
відповідно до яких кожен з них набув
право власності на земельні ділянки
площею по 10,31га, розташованих на
території Володимиро-Іллінської
сільської ради Новотроїцького району
(а.с.53-56).

Як вбачається із технічної
документації по передачі безкоштовно в
приватну власність земельних ділянок в
межах середньої земельної частки (паю)
із земель селянського (фермерського)
господарства "Агат", розташованих на
території Володимиро-Іллінської
сільської ради Новотроїцького району,
членам селянського (фермерського)
господарства Лойчику М.П. (всього 4
осіб), після розпаювання частини земель
СФГ "Агат" залишилася земельна ділянка
площею 8,76га (а.с.65, 123).

17.08.2011р. Новотроїцькою районною
державною адміністрацією прийнято
розпорядження №426 "Про надання в оренду
земельної ділянки", відповідно до якого
СФГ "Агат" (голова Лойчик М.П.) надано в
оренду земельну ділянку площею 8,76га,
яка знаходилася в постійному
користуванні ФГ "Агат", для ведення
фермерського господарства (а.с.11).

08.12.2011р. на підставі вказаного
розпорядження між Новотроїцькою
районною державною адміністрацією
(орендодавцем) та СФГ "Агат" (орендарем)
укладено договір оренди земель
сільськогосподарського призначення,
відповідно до умов якого фермерському
господарству передано в оренду
земельну ділянку площею 8,76га для
ведення селянського фермерського
господарства строком на 25 років
(а.с.12-13).

Однією з підстав визнання недійсним
розпорядження Новотроїцької районної
державної адміністрації від 17.08.2011р.
№426"Про надання в оренду земельної
ділянки" прокурором зазначено надання
земельної ділянки СФГ "Агат" без
припинення права користування
попереднього користувача - Лойчика
Миколи Петровича.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 5
статті 116 Земельного кодексу України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування. Надання у користування
земельної ділянки, що перебуває у
власності або у користуванні,
провадиться лише після вилучення
(викупу) її в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Реалізація підстав припинення прав на
землю може здійснюватися за волею
землевласника чи землекористувача або
за волею уповноважених органів з
підстав і в порядку, передбачених
главою 22 Земельного кодексу України.

У статті 141 Земельного кодексу України
наведено вичерпний перелік підстав
припинення права користування
земельною ділянкою, якими є:

а)добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б)вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в)припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;

г)використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного
податку або орендної плати;

е)набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці;

є)використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

В інших нормах глави 22 Земельного
кодексу України конкретизовано
наведені підстави припинення права
користування земельною ділянкою.

Як свідчать матеріали справи, право
Лойчика Миколи Петровича на
користування спірною земельною
ділянкою в установленому
законодавством порядку не припинено.

Отже, за наявності чинного державного
акту на право довічного
успадковуваного володіння землею,
виданого Лойчику Миколі Петровичу,
Новотроїцькою районною державною
адміністрацією на підставі
розпорядження від 17.08.2011р. №426 в
порушення вищенаведених норм
земельного законодавства передано в
оренду земельну ділянку СФГ "Агат", яка
залишилась після розпаювання частини
земель СФГ "Агат", без припинення права
користування попереднього користувача
- Лойчика Миколи Петровича.

Водночас є безпідставним посилання
прокурора на іншу підставу для
визнання вказаного розпорядження
недійсним, а саме надання в оренду
земельної ділянки без проведення
земельних торгів, з огляду на наступне.

Згідно із частиною 2 статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Частиною 2 статті 134 Земельного кодексу
України передбачено, що не підлягають
продажу на конкурентних засадах
(земельних торгах) земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них, зокрема, у разі передачі
громадянам земельних ділянок для
ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів,
для сінокосіння і випасання худоби, для
городництва. Частиною 3 цієї статті
визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
громадянам, юридичним особам,
визначеним частинами другою, третьою
статті 134 цього Кодексу здійснюється в
порядку, встановленому статтею 123 цього
Кодексу.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновків про те, що для
подальшого використання спірної
земельної ділянки, яка залишилася
після розпаювання, необхідно було
провести припинення права постійного
користування та передати земельну
ділянку в оренду без проведення
земельних торгів, в порядку статті 123
Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу
України передбачено, що суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

В роз'ясненні президії Вищого
арбітражного суду України від 26.10.2000р.
№02-5/35 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів " (з подальшими
змінами) зазначено, що підставами для
визнання акта недійсним є його
невідповідність вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку із прийняттям відповідного
акта прав та охоронюваних законом
інтересів підприємства чи організації
- позивача у справі.

Таким чином розпорядження
Новотроїцької районної державної
адміністрації від 17.08.2011р. №426, яким
передано в оренду СФГ "Агат" земельну
ділянку площею 8,76га, яка залишилась
після розпаювання частини земель СФГ
"Агат" і на даний час перебуває у
довічному спадковому володінні голови
цього фермерського господарства
Лойчика М.П. на підставі державного
акту на право довічного
успадковуваного володіння землею, слід
визнати недійсним як таке, що не
відповідає вимогам закону.

Тому висновки місцевого
господарського суду про законність
спірного розпорядження з огляду на те,
що ним було надано згоду на
переоформлення права постійного
користування на право оренди не нових
земельних ділянок, а земельних ділянок,
які вже перебували і на даний час
перебувають в користуванні
фермерського господарства, не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

Стосовно вимоги про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від
08.12.2011р. судова колегія зазначає
наступне.

В обґрунтування вимог в цій частині
прокурором зазначено про те, що спірний
договір оренди визнається і
виконується обома сторонами
незважаючи на те, що його укладено без
затвердження технічної документації
на земельну ділянку, що є порушенням
частини 1 статті 123 Земельного кодексу
України, без проведення державної
реєстрації та за відсутності всіх
передбачених статтею 15 Закону України
"Про оренду землі" істотних умов
договору: об'єкту оренди із зазначенням
кадастрового номеру і місця
розташування земельної ділянки, умови
передачі земельної ділянки у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог про
визнання договору оренди недійсним,
виходив з неукладенності цього
договору, оскільки між сторонами не
погоджено передбачені статтею 15 Закону
України "Про оренду землі" всі істотні
умови договору і не здійснено державну
його реєстрацію в порядку статей 125, 126
Земельного кодексу України, у зв'язку з
чим договір не породжує будь-яких
юридичних прав і обов'язків у сторін,
тому не може бути визнаним недійсним.

Апеляційна інстанція не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону
України "Про оренду землі" відсутність
у договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Так, статтями 4, 5 вказаного Закону
визначено орендодавців та орендарів
землі, стаття 6 регулює право оренди
землі (в якій, серед іншого,
передбачено, що право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до закону), статті 11, 17, 19
встановлюють правила щодо ризику
випадкового знищення або випадкового
пошкодження об'єкта оренди, передачі
об'єкта оренди, строку дії договору
оренди землі.

Отже, спірний договір оренди землі слід
визнати недійсним на підставі частини 2
статті 15 Закону України "Про оренду
землі" у зв'язку із відсутністю
передбачених частиною 1 цієї статті
всіх істотних умов договору та
відсутності державної реєстрації.

Аналогічну правову позицію викладено у
пункті 2.6. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", відповідно до якого сама
лише відсутність у договорі тієї чи
іншої істотної умови (умов) може
свідчити про його неукладення, а не про
недійсність (якщо інше прямо не
передбачено законом, як-от частиною
другою статті 15 Закону України "Про
оренду землі").

Крім того, оскільки договір оренди
укладається на виконання рішення
органу місцевого самоврядування чи
виконавчої влади, то у зв'язку із
скасуванням таких рішень у
встановленому законом порядку наявні
всі правові підстави для визнання
відповідного договору недійсним.

Вищенаведені обставини не враховано
місцевим господарським судом при
прийнятті рішення у даній справі про
відмову у задоволенні позову,
внаслідок чого воно підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга -
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 103 - 105 Господарського
процесуального кодексу

України, суд -

постановив:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Херсонської області від 26.11.2013 р. у
справі №923/1375/13 скасувати, позов
задовольнити.

3. Визнати недійсним розпорядження
голови Новотроїцької районної
державної адміністрації №426 від 17.08.11
р..

4. Визнати недійсним договір оренди від
08.12.11 р. земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 8,76 га, вартістю 130670,70 грн..

5. Стягнути з Новотроїцької
райдержадміністрації Херсонської
області в доход Державного бюджету
України судовий збір в сумі 1720,5 грн. і
за апеляційний перегляд справи на
рахунок 2002, код бюджетної
класифікації 22030001, символ звітності 206,
код ЄДРПОУ суду 3,5 грн..

6. Стягнути з селянського фермерського
господарства "Агат" в доход Державного
бюджету України судовий збір в сумі 573,5
грн. і за апеляційний перегляд справи
на рахунок 2002, код бюджетної
класифікації 22030001, символ звітності 206,
код ЄДРПОУ суду ,5 грн..

Доручити господарському суду
Херсонської області видати відповідні
накази.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня набрання постанови
законної сили.

Повний текст постанови підписано
24.02.2014р..

Головуючий суддя
Л.В. Поліщук

Суддя
Л.І. Бойко

Суддя
С.В. Таран