м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кононівський
До Аграрного фонду
Про стягнення 6 678,69 грн.
Суддя Митрохіна А.В.
Представники сторін:
Від позивача Минець В.І. дов. №167
Від відповідача не з'явилися
справи:
Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кононівський
елеватор" звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Аграрного фонду про стягнення з
останнього заборгованості за
договором складського зберігання
зерна №110/11 від 31.05.2011р. у розмірі 6 678,69
грн., крім того просив судові витрати у
розмірі 1 720, 50 грн. також покласти на
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання згідно умов Договору
складського зберігання зерна №110/11 від
31.05.2011р. Позивач також просить покласти
на відповідача судові витрати у
розмірі 1 720,50 грн., пов'язані з розглядом
даної справи.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 05.12.2013 порушено провадження у
справи на 23.12.2013.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 розгляд справи
відкладався на 20.01.2014, відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального Кодексу України.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
провадження судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.01.2014 суддя Пукшин Л.Г.
провадження та призначила розгляд
справи на 10.02.2014.
У зв'язку з виходом судді Митрохіної
А.В. з лікарняного, розпорядженням
Голови Господарського суду міста Києва
для розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 суддя Митрохіна А.В.
Представник позивача у судове
засідання 10.02.2014 з'явився, надав
пояснення по справі та повністю
підтримав вимоги, викладені у позовній
Представники відповідача у судове
засідання 10.02.2014 не з'явилися, вимоги
ухвали суду у справі не виконали, 10.02.2014
через загальний відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва надійшло клопотання №41-07/594
від 07.02.2014 про відкладення розгляду
справи.
Представник позивача заперечував
проти задоволення зазначеного
клопотання про відкладення розгляду
справи та просив суд розглядати справу
за наявними в ній матеріалами.
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
У відповідності з положеннями п. 3.6
Роз'яснення Вищого арбітражного суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.97р. №02-5/289 особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 10.02.2014 судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
31 травня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Семенівський елеватор" (далі - Зерновий
склад, Позивач) та Аграрним фондом (далі
- Поклажодавець, Відповідач) було
укладено договір складського
зберігання зерна №110/11 (далі - Договір).
За рішенням загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Семенівський
припинено шляхом приєднання до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кононівський
Статуту зареєстрованого 14.08.2013
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кононівський
правонаступником всього майна,всіх
прав та обов'язків Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Семенівський елеватор".
Відповідно до п. 1.1 Договору,
Поклажодавець зобов'язується передати
на зберігання Зерновому складу зерно
пшениці, жита, ячменю, кукурудзи
(об'єктів державного цінового
регулювання), якість яких відповідає
діючим ДСТУ (далі - зерно), за заліковою
вагою в кількості, яка визначається по
фактичній кількості зерна, що надійшло
на карточку Поклажодавця і
засвідчується відповідними
складськими документами, а Зерновий
склад зобов'язується прийняти таке
зерно для зберігання на визначених цим
Договором умовах і в установлений
строк повернути його Поклажодавцеві
або особі, зазначеній ним як одержувач,
у стані, передбаченому цим Договором та
Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг
зберігання зерна, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем, яка становить 6 678,69
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Стаття 936 Цивільного кодексу України
встановлює, що за договором зберігання
одна сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (Поклажодавцем), і повернути
її Поклажодавцеві у схоронності.
Згідно п. 3.1.1., п. 3.1.6. Договору, Зерновий
склад зобов'язаний прийняти від
Поклажодавця зерно фактичної якості,
але не вище обмежувальних кондицій,
забезпечити його належне зберігання у
повному обсязі та здійснити відпуск
Поклажодавцеві всієї кількості зерна,
що фактично зберігається на день
відпуску. Зберігати зерно протягом
строку, визначеного в Договорі.
З матеріалів справи вбачається, що TOB
«Хліб Інвестбуд» переоформило у
власність Аграрного фонду:
відповідно до складської квитанції на
зерно №1412 від 23.12.2011 серії АФ №148006 - 39
300 кг. пшениці м'якої групи А 2 кл.;
відповідно до складської квитанції на
зерно №1413 від 23.12.2011 серії АФ №148007 - 582 880
кг. пшениці м'якої групи А 3 кл.;
відповідно до складської квитанції на
зерно №1679 від 23.12.2011 серії АУ №817497 - 692 354
кг. пшениці м'якої групи А 3 кл.
Згідно п. 24 ст. 1 Закону України «Про
зерно та ринок зерна в Україні»
складські документи на зерно це -
товаророзпорядчі документи, що
видаються зерновим складом власнику
зерна як підтвердження прийняття зерна
на зберігання та посвідчення наявності
зерна і зобов'язання зернового складу
повернути його володільцеві такого
Згідно п. 1 Порядку випуску бланків
складських документів на зерно, їх
передачі та продажу зерновим складам,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №510 від 11.04.2003,
підставою для видачі складських
документів на зерно (далі - складські
документи) є прийняття зерна зерновим
складом на зберігання.
Наказом Міністерства аграрної
політики України №198 від 27.06.2003
затверджено Положення про обіг
складських документів на зерно (далі -
Згідно п. 1.1. Положення складськими
документами на зерно є : складська
квитанція, просте та подвійне
складські свідоцтва.
Пункт 1.7. Положення визначає, що
зерновий склад на бажання поклажодавця
зобов'язаний видати йому один із
складських документів на зерно. При
оформленні партії зерна складська
квитанція виписується в обов'язковому
порядку як первинний документ, що
засвідчує кількість та якість
прийнятого складом зерна.
Відповідно до п.п. 1.19., 1.20. Положення
після заповнення реквізитів
складського документа на зерно,
реєстрації його у Реєстрі складських
документів на зерно з присвоєнням
порядкового номера, один примірник
оригіналу заповненого бланка
складського документа передається
Поклажодавцеві або вповноваженій ним
особі, а другий залишається на складі.
Поклажодавець чи вповноважена ним
особа на підтвердження отримання
складського документа ставить власний
підпис у Реєстрі складських документів
на зерно, що ведеться зерновим складом.
Згідно п.п. 2.1. п. 2 розділу V Інструкції
про ведення обліку й оформлення
операцій із зерном і продуктами його
переробки на хлібоприймальних та
зернопереробних підприємствах,
затвердженої наказом Міністерства
аграрної політики України № 661 від
13.10.2008 переоформлення зерна від одного
власника іншому проводиться в їх
присутності або в присутності
уповноважених ними осіб згідно з
заявою власника про переоформлення. У
заяві вказуються культура, клас, обсяг
переоформлення, реквізити нового
Пункт 1 статті 938 Цивільного кодексу
України встановлює, що зберігач
зобов'язаний зберігати річ протягом
строку, встановленого у договорі
Згідно з п. 7.1. Договору строк
зберігання зерна - до пред'явлення
вимоги Поклажодавцем.
Договір набирає чинності з моменту
підписання та скріплення печатками і
діє до 31.12.2011, але у будь-якому разі до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань у повному обсязі. (п. 8.1.
Згідно п. 3.3.2. Договору, Поклажодавець
зобов'язаний відшкодувати витрати з
приймання, зберігання, відвантаження, а
також витрати, що виникають в порядку
визначеному підпунктом 3.1.4. цього
Відповідно до п. 4.1. Договору,
розрахунки відшкодування витрат по
зберіганню проводяться Поклажодавцем
в грошовій формі з урахуванням податку
Пунктом 4.3. Договору визначено розмір
відшкодування витрат за зберігання за 1
(одну) тонну за 30 календарних днів в
сумі 17,50 грн. з ПДВ.
Поклажодавець відшкодовує витрати із
зберігання зерна з моменту передачі
зерна Поклажодавця на зберігання
Зерновому складу на підставі актів
наданих послуг та розрахунку обсягів
коштів зберігання зерна як об'єкту
державного цінового регулювання (п. 4.4.
Зі слів Позивача ним було надано
Відповідачу послуги зі зберігання
зерна за Договором №110/11 за період з
23.12.2011 по 31.12.2011 у розмірі 6 678,69 грн.
Позивачем 19.09.2013 надіслано на адресу
Відповідача вимогу №19-09 від 19.09.2013
разом з актом виконаних робіт та
розрахунком обсягів коштів за
зберігання об'єктів державного
цінового регулювання про підписання та
сплату послуг за договором.
Дана вимога разом з документами була
надіслана Аграрному фонду 19.09.2013
рекомендованою кореспонденцією, що
підтверджується поштовою квитанцією
№5048 та описом вкладення у цінний лист,
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення (копії
яких містяться в матеріалах справи).
Крім того, у матеріалах справи відсутня
і мотивована відповідь щодо відмовити
Враховуючи те, що умови договору не
містять строк виконання зобов'язання
по сплаті послуг зберігання, кредитор
вправі вимагати його виконання у
порядку ст. 530 Цивільного кодексу
України, положеннями якої передбачено:
якщо строк (термін) виконання
зобов'язання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства. (зазначеної позиції
дотримується ВГСУ у своїй постанові
від 06.09.2012р. по справі №5011-3/3705-2012).
В матеріалах справи міститься акт
виконаних робіт та розрахунок обсягів
коштів за зберігання об'єктів
державного цінового регулювання до
договору складського зберігання зерна
від 31.05.2011 №110/11, а саме: пшениці 3 класу
врожаю 2011р. за період з 23.12.2011 по 31.12.2011 в
сумі 2 961,41 грн. в тому числі ПДВ 493,57 грн.;
пшениці 2 класу врожаю 2011р. за період з
23.12.2011 по 31.12.2011 в сумі 199,67 грн. в тому
числі ПДВ 33,28 грн.; пшениці 3 класу
врожаю 2011р. за період з 23.12.2011 по 31.12.2011 в
сумі 3 517,61 грн. в тому числі ПДВ 586,27 грн.
Жодною із сторін не заперечується той
факт, що передане Відповідачем зерно
пшениці у зазначений період
зберігалось Позивачем.
Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Проте, матеріали справи свідчать про
порушення відповідачем зобов'язання
щодо своєчасного внесення плати за
обумовлені договором послуги в повному
обсязі, в результаті чого виникла
заборгованість, яка за обґрунтованими
розрахунками позивача складає 6 678,69
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Відповідачем не були надані суду
належні та допустимі докази на
спростування викладеного в позові.
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, позові
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кононівський
елеватор" обґрунтовані та підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
при задоволенні позову стягнення
судового збору покладається на
відповідача.

За таких обставин, на підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд м. Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного фонду (01001,
м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ) з будь-якого іншого
рахунку виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кононівський
елеватор" (36014, м. Полтава, площа
Павленківська, 24, )
заборгованості за договором
складського зберігання зерна №110/11 від
31.05.2011р. у розмірі 6 678,69 грн.

3. Стягнути з Аграрного фонду (01001,
м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ) з будь-якого іншого
рахунку виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кононівський
елеватор" (36014, м. Полтава, площа
Павленківська, 24, ) 1720,50
грн. - судового збору.

4. Після набрання рішенням
законної сили видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

6. Дата складання повного рішення
14.02.2014.

Суддя
А.В.
Митрохіна