КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. Справа№ 910/24704/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

при секретарі Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Цегельник Г.В.
(представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Київенерго»

на ухвалу господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 р.

по справі № 910/24704/13 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Максимум»

про визнання договору неукладеним

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. публічне акціонерне
товариство «Київенерго» звернулось до
господарського суду міста Києва із
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Максимум» про
визнання договору про приєднання, яке
не є стандартним від 05.03.2013 р. №Н-769-13/10785
укладеним в редакції позивача.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 р. направлено матеріали
позовної заяви та додані до не ї
документи до господарського суду міста
Полтавської області.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою,
публічне акціонерне товариство
«Київенерго» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 24.12.2013 р. по справі №
910/24704/13, справу направити для розгляду
до господарського суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014р.
відновлено публічному акціонерному
товариству «Київенерго» строк подання
апеляційної скарги, апеляційну скаргу
прийнято до провадження.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014 р.,
враховуючи перебування у відпустці
судді Гончарова С.А., змінено склад суду
та визначено судову колегію у складі:
головуючий суддя Чорна Л.В., Іоннікова
І.А., Тищенко О.В.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Максимум» своїх
представників в судове засідання не
направило, про причини неявки суд не
повідомило, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлено.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що
законодавство України, в тому числі
Господарський процесуальний кодекс
України, не зобов'язує й сторону у
справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

У грудні 2013 р. публічне акціонерне
товариство «Київенерго» звернулось до
господарського суду міста Києва із
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Максимум» про
визнання договору про приєднання, яке
не є стандартним від 05.03.2013 р. №Н-769-13/10785
укладеним в редакції позивача.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 р. направлено матеріали
позовної заяви та додані до не ї
документи до господарського суду міста
Полтавської області.

Відповідно до частини 2 статті 15
Господарського процесуального кодексу
України справи у спорах, що виникають
при виконанні господарських договорів
та з інших підстав, а також справи про
визнання недійсними актів
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 17
Господарського процесуального кодексу
України якщо справа не підсудна
господарському суду, матеріали справи
надсилаються господарським судом за
встановленою підсудністю не пізніше
п'яти днів з дня надходження позовної
заяви або винесення ухвали про
передачу справи.

На цій підставі суд першої інстанції
дійшов до висновку, що відповідно до ст.
15 ГПК України позовна заява публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до товариства з додатковою
відповідальністю «Максимум» про
визнання укладеним в редакції
публічного акціонерного товариства
«Київенерго» договору про приєднання,
яке не є стандартним від 05.11.2013р. №
Н-769-13/10785 підлягає розгляду за
місцезнаходженням відповідача у
господарському суді Полтавської
області.

Як слідує із позовної заяви, 14.11.2013 р.
ПАТ «Київенерго» передано ТОВ
«Максимум» два примірники підписаного
з боку позивача договору про
приєднання, яке не ж стандартним, від
05.11.2013 р. № Н769-13/10785 для підписання та
оформлення в установленому
законодавством порядку.

Листом від 26.11.2013 р. № 26/11-01 відповідачем
передано протокол розбіжностей до
спірного договору.

Підставою для подання позову стало те,
що позивач не погоджується із
протоколом розбіжностей до спірного
договору, але до суду подано позовну
заяву про визнання договору про
приєднання, яке не є стандартним від
05.03.2013 р. №Н-769-13/10785 укладеним в редакції
позивача.

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано застосував ч. 2 ст. 15
Господарського процесуального кодексу
України та направив справу за
підсудністю до господарського суду
Полтавської області.

Слід відзначити, що господарський суд
Полтавської області своєю ухвалою від
14.01.2014 р. порушив провадження у справі
№910/24704/13.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи, колегія суддів
приходить до висновку, що
господарським судом міста Києва
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
повно з'ясовано та доведено обставини,
що мають значення для справи, зроблені
висновки відповідають дійсним
обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційних скаргах
колегією суддів до уваги не
приймаються з огляду на те, що вони є
необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин,
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що відсутні підстави
для зміни чи скасування ухвали
господарського суду міста Києва від
24.12.2013р. у справі № 910/24704/13.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського міста Києва
від 24.12.2013 р. у справі № 910/24704/13 залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

2. Матеріали справи № 910/24704/13 повернути
до господарського суду Полтавської
області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у
справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко