ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

18.02.2014 Справа №
901/4199/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Крименерго»

до Публічного акціонерного товариства
«Криммолоко» в особі філії
«Роздольненський маслоробний завод»
Публічного акціонерного товариства
«Криммолоко»

про стягнення 2952,88 грн.

Суддя Куртлушаєв М.І.

Представники:

від позивача - Барієва Е.Р., представник,
довіреність №443-Д від 25.12.2013;

від відповідача - Попов Є.В.,
представник, довіреність № б/н від
20.09.2013

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство «ДТЕК Крименерго»
звернулось до Господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовною
заявою про стягнення з Публічного
акціонерного товариства «Криммолоко»
в особі філії «Роздольненський
маслоробний завод» Публічного
акціонерного товариства «Криммолоко»
заборгованості за активну електричну
енергію у розмірі 2952,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.08.2004
між позивачем та відповідачем було
укладено договір про поставку
електричної енергії №401, за умовами
якого позивач поставляє електричну
енергію, а відповідач, у свою чергу,
сплачує її вартість.

Як на підставу звернення до суду
позивач посилається на те, що
відповідач оплату здійснював не
належним чином, у зв'язку із чим за ним
склалася заборгованість.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 19.12.2013
позовну заяву прийнято до розгляду і
порушено провадження у справі.

У судовому засіданні 27.01.2014 представник
позивача надав власне письмове
підтвердження того, що у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який в своєї компетенції вирішує спір,
немає справи зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет, з тих же
підстав, а також немає рішення цих
органів з цього спору.

Суд долучив документ до матеріалів
справи.

У судовому засіданні представник
відповідача заявив усне клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із необхідністю надання документів,
витребуваних судом.

Суд задовольнив дане клопотання.

Водночас, представником відповідача
було надано клопотання про продовження
строку розгляду спору на п'ятнадцять
днів у зв'язку з необхідністю надання
додаткових документів.

Встановивши, що строк розгляду даного
спору, встановлений статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України, закінчується 18.02.2014, тоді як
обставини справи не дозволяють суду
ухвалити рішення у даному судовому
засіданні, суд задовольнив клопотання
відповідача та продовжив строк
розгляду спору на п'ятнадцять днів до
05.03.2014 включно.

У судовому засіданні 18.02.2014
представники сторін надали суду
клопотання про приєднання документів
до матеріалів справи.

Суд задовольнив дані клопотання та
долучив документи до матеріалів
справи.

Представник відповідача у судовому
засіданні усно заявив клопотання про
застосування строків позовної
давності до спірних правовідносин,
оскільки вважає що трирічний термін
звернення до суду (18.12.2013) минув також
стосовно заборгованості, яку було
встановлено згідно наряду, складеному
представниками позивача - 16.12.2010.

Дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2004 року між Відкритим
акціонерним товариством «Крименерго»,
у подальшому перейменованим в Публічне
акціонерне товариство «ДТЕК
Крименерго» (постачальник) та
Відкритим акціонерним товариством
«Криммолоко» (у подальшому
перейменованим в Публічне акціонерне
товариство) в особі філії
«Роздольненський маслоробний завод»
Відкритого акціонерного товариства
«Криммолоко» (споживач) укладено
договір про поставку електричної
енергії № 401 (надалі - Договір).

Укладений сторонами Договір є
підставою для виникнення
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175
Господарського кодексу України.

Так, за умовами Договору позивач
постачає електричну енергію споживачу
(відповідачу), а споживач сплачує
постачальнику її вартість та здійснює
інші платежі відповідно до умов
Договору та додатків до нього, які є
його невід'ємною частиною.

Термін дії договору встановлений до
31.12.2004, але сторони дійшли згоди щодо
продовження такого договору на
наступні роки, у разі якщо жодна зі
сторін не заявить про свої наміри
розірвати договір або переглянути його
умови (п. 9.5 Договору).

Оскільки сторонами не надано доказів
направлення іншій стороні заяви про
розірвання такого договору, суд дійшов
висновку про те, що даний договір діє і
на момент вирішення спору.

Розділом 2 Договору сторони домовилися
під час виконання умов цього договору,
а також вирішення всіх питань, які не
обумовлені даним Договором, керуватися
діючим законодавством України,
зокрема, Законом України "Про
електроенергетику" та Правилами
користування електричною енергією
(надалі - ПКЕЕ).

Пунктом 2.2 Договору споживач взяв на
себе зобов'язання виконувати умови
цього договору; дотримуватися режиму
споживання електричної енергії;
здійснювати оплату відповідно до
додатків № 4.1 або 4.2 "Порядок
розрахунків».

Облік електричної енергії, спожитої
споживачем, здійснюється у
відповідності з вимогами Правил обліку
електроенергії та Правил користування
електричною енергією (пункт 7.1
Договору).

Так, відповідно до частин 2, 4 статті 26
Закону України "Про електроенергію"
споживач енергії зобов'язаний
додержуватись вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.
Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
Правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України.

Відповідно до пункту 6.1 ПКЕЕ розрахунки
споживача за використану електричну
енергію здійснюються за розрахунковий
період відповідно до умов договору.

Розрахункова дата зі споживачем
передбачена додатком № 4.2 до Договору,
а саме: розрахункова дата (день коли
споживач надає «Акт про об'єми
переданої електричної енергії), а
постачальник виставляє кінцевий
рахунок встановлюється 18 числа кожного
місяця, відповідно розрахунковим
вважається період з 18 числа кожного
місяця до такого самого числа
наступного місяця.

Так, відповідачем у Акті про об'єми
переданої споживачу електричної
енергії погоджено об'єми спожитої
відповідачем активної електроенергії
за період 18.12.2009 по 18.01.2010 (а.с. 13).

Судом встановлено, що позивач
виставляв відповідачеві рахунок № 401/49
від 21.01.2010 на суму 294,98 грн., факт
отримання якого 21.01.2010 підтверджується
підписом уповноваженої особи
відповідача у графі «рахунок отримав».

Згодом, 18.01.2011 позивач виставив рахунок
№ 401/49/0111А3 на загальну суму 2952,88 грн., з
урахуванням сальдо за минулий період в
сумі 294,98 грн. (а.с. 15).

За вказаний період загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачем становить 2952,88 грн., доказів
оплати якої відповідач суду не
представив.

Несплата відповідачем вказаних коштів
і стала підставою для звернення
позивача з позовом до суду.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу
України, за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надати
інший стороні (споживачу, абоненту)
енергетичні та інші ресурси,
передбачені договором, а споживач
(абонент) зобов'язується оплачувати
вартість прийнятих ресурсів та
дотримуватись передбаченого договором
режиму їх використання, а також
забезпечити безпечну експлуатацію
енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Дані правові положення повністю
узгоджуються з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Отже, відповідач не представив суду
доказів з оплати заборгованості за
спожиту активну електричну енергію у
сумі 2952,88 грн., тоді як відповідно до
статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності заперечень кожна сторона має
довести суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу цих
заперечень способом, який встановлений
законом для доведення такого роду
фактів.

Щодо клопотання відповідача про
застосування строків позовної
давності, суд зазначає наступне.

Позовна давність, за визначенням
статті 256 Цивільного кодексу України -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

До даних правовідносин Цивільний
кодекс України встановлює загальну
позовну давність тривалістю у три роки
(стаття 257).

Частиною третьою статті 267 ЦК України
передбачена можливість застосування
позовної давності лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення судом.

Правила переривання перебігу позовної
давності (стаття 264 ЦК України)
застосовуються господарським судом
незалежно від наявності чи відсутності
відповідного клопотання сторін у
справі, якщо в останній є докази, що
підтверджують факт такого переривання.

Втім, ч. 1 ст. 264 ЦК України передбачає, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

У даній справі, до цих дій щодо
визнання боргу у сумі 294,98 грн. за
рахунком від 21.01.2010 (а.с.14) суд, з
урахуванням конкретних обставин
справи, відносить погодження
відповідачем об'ємів споживання
електричної енергії за період з 18.12.2009
по 18.01.2010, шляхом підписання
відповідного Акту (а.с. 13).

Отже має місце переривання перебігу
строку позовної давності по
зобов'язанням, яки виникли за рахунком
від 21.01.2010.

Що ж стосується рахунку від 18.01.2011, суд
звертає увагу на наступне.

У зобов'язальних правовідносинах, в
яких визначено строк виконання
зобов'язання, перебіг позовної
давності починається з дня, наступного
за останнім днем, у який відповідне
зобов'язання мало бути виконане.

Кінцевий строк оплати за рахунком від
18.01.2011 встановлений 26.01.2011, тобто
перебіг позовної давності при
наявності всіх правових умов,
передбачених главою 19 ЦК України, може
починатися лише з 27.01.2011.

Разом з цим, відповідачем не прийнято
до уваги, що початок перебігу строку
давності пов'язується з того моменту,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права, а
ні з моменту встановлення об'єму
споживаної відповідачем електричної
електроенергії.

При цьому, з урахуванням положення
частини четвертої статті 51 ГПК днем
подання позову слід вважати дату
поштового штемпеля підприємства
зв'язку, через яке надсилається позовна
заява (а в разі подання її
безпосередньо до господарського суду -
дату реєстрації цієї заяви в
канцелярії суду).

Відповідно до поштового штемпелю
підприємства зв'язку (а.с. 29) датою
подання позову є 16.12.2013.

Отже строк позовної давності по
зобов'язанням, яки виникли за рахунком
від 21.01.2011 також не можна вважати таким,
що сплинув.

Судовий збір у сумі 1720,50 грн.
відноситься на відповідача згідно
статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати відносяться на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

В судовому засіданні 18.02.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини
рішення.

Повне рішення складено 19.02.2014.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Криммолоко»
в особі філії «Роздольненський
маслоробний завод» Публічного
акціонерного товариства «Криммолоко»
на користь Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Крименерго»
заборгованість за активну електричну
енергію у розмірі 2952,88 грн. та 1720,50 грн.
судових витрат, пов'язаних зі сплатою
судового збору.

Видати наказ після вступу рішення в
законну силу.

Суддя
М.І. Куртлушаєв