РІШЕННЯ

"27" січня 2014 р. Справа № 921/886/13-г/10

Господарський суд Тернопільської
області

у складі головуючого судді Півторака
М.Є.

суддів Бурди Н.М., Гевка В.Л.

за участю секретаря судового засідання
Клим Т.П.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Тернопільського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, м. Тернопіль, вул. Новий
світ, 41, а/с 7 в інтересах держави в особі
Державного агентства резерву України в
особі Комунальної установи
Тернопільської обласної ради "База
спеціального медичного постачання", м.
Тернопіль, вул. Крушельницької, 18/305

до відповідача: Комунальної установи
Тернопільської обласної ради
"Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер", с.
Великі Гаї, вул. Підлісна, 26а
Тернопільського району

про стягнення боргу в сумі 10 963,78
грн.

за участю представників:

позивача: Ткач О.Є. - представника
Комунальної установи Тернопільської
обласної ради "База спеціального
медичного постачання", довіреність
№36/б від 19.03.2013р.; Зот А.М. - директора;

відповідача: Підкова І.Р. -
представника; довіреність №556 від
05.09.2013р.

Прокуратури: Табака Н.В.- старшого
прокурора, посвідчення №015419 від
26.02.2013р.

В судовому засіданні
учасникам судового процесу роз'яснено
процесуальні права та обов'язки,
передбачені статтями 20, 22 29, 81-1 ГПК
України.

Технічна фіксація судового
процесу не здійснювалась за
відсутності відповідного клопотання.

Суть справи:

Тернопільський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері звернувся до
господарського суду Тернопільської
області з позовом в інтересах держави в
особі Державного агентства резерву
України, позивач - Комунальна установа
Тернопільської обласної ради "База
спеціального медичного постачання" м.
Тернопіль, про стягнення із
Комунальної установи Тернопільської
обласної ради "Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер", с. В.
Гаї Тернопільського району 10 963,78 грн.
боргу за передані матеріальні цінності
мобілізаційного резерву.

В обґрунтування заявлених
вимог позивач надав накладні на
передачу матеріальних цінностей
Комунальній установі Тернопільської
обласної ради "Тернопільський обласний
протитурбекульозний диспансер";
довіреності на отримання матеріальних
цінностей; Вимогу про сплату
заборгованості; інші документи, які
знаходяться в матеріалах справи і
стверджує, що відповідач не оплатив
отримані з мобілізаційного резерву
матеріальні цінності - медикаменти, які
мають максимальний термін придатності.

Посилається на приписи
статей 509,526,530 ЦК України та п. 6 ч. 1 ст. 268
ЦК України.

Ухвалою господарського
суду Тернопільської області від
30.08.2013р. порушено провадження у справі
та призначено її до розгляду в судовому
засіданні о 10 год.10 хв. на 27.09.2013 р.

Відповідач у відзиві на позов за
№599 від 17.09.2013р. проти задоволення
позовних вимог заперечував, вважає їх
безпідставними, вказує на те, що на
момент введення в дію норми п. 6 ч. 1 ст. 268
ЦК України строк позовної давності
зазначений у ст. 257 ЦК України
тривалістю у три роки уже сплив, а
матеріальні цінності, які передавалися
диспансеру у грудні 1997р. - квітні 2001р.
частково у розмірі 5 924,50 грн. були
списані по встановленому на той час
порядку, начальником Управління
охорони здоров'я Тернопільської
обласної державної адміністрації від
26.09.2001р. №223.

Окрім того, вказує, що додані до
позову товаророзпорядчі документи про
передачу цінностей, не містять даних
про умови постачання та не вказують про
необхідність оплатити за них кошти,
адже матеріальні цінності передані
згідно з рознарядки Управління охорони
здоров'я Тернопільської ОДА та
оприбутковувалися диспансером як
гуманітарна допомога.

В порядку ст. 77 ГПК України в судовому
засіданні оголошувалася перерва до 09
год. 55 хв. 25 жовтня 2013 року, 15 год. 40 хв. 11
листопада 2013 року та 09 год. 30 хв. 28
листопада 2013 року.

Прокурор в судовому
засіданні підтримав заявлені вимоги в
сумі 10 963,78 грн.

Розпорядженням голови
господарського суду Тернопільської
області від 28 листопада 2013 року
призначено судову колегію для розгляду
справи № 921/886/13-г/10 у складі суддів:
Півторака М.Є.- головуючого судді: Бурди
Н.М., Гевка В.Л.

Ухвалою від 28 листопада 2013 року
судової колегії розгляд справи
призначено о 10 годині 24 січня 2014 року.

У судовому засіданні 24.01.2014 року
судова колегія заслухала пояснення
представника позивача, висновок
прокурора, заперечення представника
відповідача .

У відповідності до статті 77 ГПК
України в судовому засіданні
оголошувалася перерва до 15 годин 20
хвилин 27 січня 2014 року.

У відповідності до ст. 85 ГПК
України в судовому засіданні 27.01.2014
року було проголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши висновок прокуратура,
пояснення представника позивача та
заперечення відповідача, оцінивши
представлені докази в їх сукупності
господарський суд встановив, що
позовні вимоги слід задоволити з
наступних підстав:

Згідно ст.121 Конституції України та ст. 2
ГПК України прокуратура забезпечує
представництво інтересів громадян або
держави в суді із зазначенням органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах.

Підставою представництва інтересів
держави в судах, згідно із ст. 36 -1 Закону
України «Про прокуратуру» є наявність
порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших
державних інтересів, внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчинюються між ними або з державою.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (частина 1
ст. 202 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
Комунальна установа Тернопільської
обласної ради "База спеціального
медичного постачання", м. Тернопіль від
26 листопада 1998 року, на виконання листа
МОЗ України № 266 від 14 серпня 1998 року, з
метою запобігання матеріальних
збитків, по накладних №17 від 26.12.1997р.,
№18 від 26.12.1997р., №16 від 26.12.1997р., №45/к від
13.10.1998р., №22/з від 02.12.1998р., №59/к від
22.12.1998р., №21 від 24.03.1999р., №47/с від
07.10.1999р., №81 від 09.04. 2001 р. передала КУ ТОР
"Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер"
матеріальні цінності мобілізаційного
резерву (медикаменти, які мають
мінімальний термін придатності та
вивільнені після освіження з розривом
у часі), без попередньої оплати, на
загальну суму 10 963,78 грн., що прийняті
останнім через представників, які
діяли на підставі довіреностей.

Факт отримання матеріальних
цінностей мобілізаційного резерву
підтверджується підписами
уповноважених представників
(Заплацінська Н.І.) КУ ТОР
"Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер" у
відповідній графі про отримання
вищевказаних накладних та які діяли на
підставі довіреностей, зокрема: серії
АБГ №590688 від 24.12.1997р.; №590688 від 24.12.1997р.;
№591083 від 20.10.1998р.; №591138 від 02.12.1998р.;
№591273 від 24.03.1999р.; №591490 від 07.10.1999р.;
№591582 від 09.12.1999р; №591581 від 09.12.1999р.;
№5917961 від 25.04.2000р.; №591138 від 02.12.1998р..

05 липня 2013 р позивач звернувся до
відповідача з вимогою №87/б про сплату
заборгованості за отримані медичні
препарати та інші матеріальні цінності
в сумі 10 963,78 грн..

Отже, несплата КУ ТОР
"Тернопільський обласний
протитурбекульозний диспансер"
вартості медикаментів, переданих
вищевказаними накладними, стала
підставою для звернення із позовом у
даній справі.

За приписами ч. 1, 2 статті 205 Цивільного
кодексу України правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі,
сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом; правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Договір між сторонами у
формі єдиного документу не укладався,
проте суд вважає, що цивільні права та
обов'язки сторін виникли в порядку ч. 1
статті 11 ЦК України, ч. 1 статті 181
Господарського кодексу України з дій
юридичних осіб, які в силу загальних
начал і змісту цивільного
законодавства породжують взаємні
права та обов'язки.

Статтею 526 ЦК України
визначено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. З наведеною
правовою нормою кореспондуються і
положення ч.1 ст. 193 ГК України.

У відповідності до статті 193
Господарського кодексу України суб'єкт
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До вимог господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
врахуванням особливостей,
передбачених господарським кодексом
України.

У відповідності до ст. 509
Цивільного Кодексу України, ст. 173
Господарського кодексу України, в силу
господарського зобов'язання, яке
виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками)
відносин у сфері господарювання, один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Беручи до уваги доводи позивача
та оцінені докази, суд дійшов висновку
про те, що, між Комунальною установою
Тернопільської обласної ради "База
спеціального медичного постачання", м.
Тернопіль та відповідачем КУ ТОР
"Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер"
виникли зобов'язання з договору
поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК
України, продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму,
що підтверджується документами, копії
яких знаходяться у матеріалах справи.

Згідно пункту 2 вказаної
статті до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзподільних
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Отже, відповідач у справі
Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер "с.
Великі Гаї Тернопільського району
зобов'язаний був оплатити отримані
медикаменти після прийняття
товаророзподільних документів
(накладних) на медпрепарати. Медичні
препарати приймалися відповідачем з 14
серпня1998 року по 18 жовтня 2000 року.

В Інформаційному листі № 494-2012-р
від 17.07.2012 року "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України справ окремих норм
матеріального права "Вищий
господарський суд України щодо частини
першої статті 692 ЦК України щодо
визначення строку виконання боржником
грошового зобов'язання, яке виникло на
підставі договору купівлі-продажу (у
співвідношенні з частиною другою
статті 530 ЦК України) зазначив: якщо
інше не встановлено укладеним
сторонами договором або актом
цивільного законодавства, перебіг
строку виконання грошового
зобов'язання яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього і положення
частини другої статті 530 названого
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін (виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується ( постанова Вищого
господарського суду України від 28.02.2012
року № 5002-8/481-2011).

При цьому підписання
покупцем видаткової накладної, яка є
первинним обліковим документом у
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних зобов'язань, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України (постанова
Вищого господарського суду України від
21.04.2011 року № 9/252-10).

Факт передачі відповідачу
матеріальних цінностей не
заперечується відповідачем у судових
засіданнях.

Акт звірки розрахунків від 01 червня 2011
р. між сторонами, не може вважатися
первинним документів розумінні Закону
України про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", який
підтверджує, чи спростовує факт
існування заборгованості. Разом з тим,
таким документами виступають накладні
про приймання - передачу матеріальних
цінностей.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідно до Статуту,
затвердженого розпорядженням голови
Тернопільської обласної ради від
29.02.2008р. №43, КУ ТОР "База спеціального
медичного постачання" є
правонаступником обласної бази
спеціального медичного постачання
управління охорони здоров'я
Тернопільської ОДА (п. 1.1).

У безпосередній
підпорядкованості бази перебувають
медичні склади з довгострокового
зберігання матеріальних цінностей 2-ої
групи (п. 1.7.). Відповідно до п. 2 Статуту,
основною метою діяльності і завданням
бази спецмедпостачання є робота з
мобілізаційним резервом.

Щодо посилання відповідачем на
момент введення в дію норми п. 6 ч. 1 ст. 268
ЦК України та ст. 58 Конституції України
суд зазначає, що згідно статті 83 ЦК УРСР
(в редакції від 18.07.1963 р.) чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
позовна давність не поширюється,
зокрема, на вимоги державних
організацій про повернення державного
майна із незаконного володіння
колгоспів та інших кооперативних і
громадських організацій або громадян;
у випадках, встановлених
законодавством, і на інші вимоги.

На час прийняття відповідачем - КУ
ТОР "Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер"
матеріальних цінностей державного
резерву відносини держави із
зберігачами державного резерву
регулювались Положенням про державний
матеріальний резерв, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
(далі КМУ) від 27.05.1992р. №280-05 (далі -
Положенням).

Пунктом 49 Положення визначено, що
на майнові вимоги Держкомрезерву
України та його підприємств про
повернення їм заборгованості, яка
виникла із операцій з матеріальними
цінностями держрезерву) поставка,
зберігання, відпуск, переміщення,
перевезення всіма видами транспорту)
загальні та скорочені строки
пред'явлення претензій та позовної
давності не поширюються.

Указом Президента України
"Про заходи щодо поліпшення роботи з
мобілізаційної підготовки народного
господарства України" від 14.11.1995р. №1039/95
встановлено, що підприємства, установи,
організації всіх форм власності в разі
зміни форми власності, власника,
організаційної форми підприємницької
діяльності чи підпорядкованості
виконують раніше визначені їм
мобілізаційні завдання, у тому числі
щодо створення та збереження
мобілізаційних потужностей, а також
спеціальних формувань та
мобілізаційних резервів, матеріальних
і продовольчих ресурсів, страхового
фонду документації.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності ЦК України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 268 ЦК України,
позовна давність не поширюється на
вимогу центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державного матеріального
резерву, стосовно виконання
зобов'язань, що випливають із Закону
України "Про державний матеріальний
резерв".

Отже, КУ ТОР "Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер" несе
повну матеріальну відповідальність по
зобов'язанням перед держкомрезервом
незалежно від строків позовної
давності, визначених цивільним
законодавством.

Такої ж правової позиції дотримується
Верховний суд України у своїй
постанові від 19.08.2008 року у справі за
позовом Державного комітету України з
державного матеріального резерву до
відкритого акціонерного товариства
"Елегал" про повернення матеріальних
цінностей та стягнення штрафних
санкцій.

Відповідно до ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази
за своїми внутрішнім переконання, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили (ст.
43 ГПК України).

За таких обставин, позовні
вимоги Комунальної установи
Тернопільської обласної ради "База
медичного постачання", м. Тернопіль про
стягнення заборгованості з
Комунальної установи Тернопільської
обласної ради "Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер", с.
Великі Гаї, вул. Підлісна, 26-А
Тернопільського району суд визнає
обґрунтованими, підтвердженими
документально, такими, що підлягають до
задоволення.

Судовий збір, у відповідності до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покласти на відповідача.

Враховуючи наведене та
керуючись ст. ст. 42-47, 22, 29, 32, 34, 36, 44, 49, 80,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, 11,16,205,509,526,692 ЦК України
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Комунальної установи
Тернопільської обласної ради
"Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер", с.
Великі Гаї, вул. Підлісна, 26-А
Тернопільського району,
ідентифікаційний код 02001328 на користь
Комунальної установи Тернопільської
обласної ради "База медичного
постачання", м. Тернопіль, вул.
Крушельницької, 18/305, ідентифікаційний
код 00182113 заборгованості в сумі 10 963,78
грн. за передані цінності
мобілізаційного резерву. Видати наказ.

3.Стягнути з Комунальної установи
Тернопільської обласної ради
"Тернопільський обласний
протитуберкульозний диспансер", с.
Великі Гаї, вул. Підлісна, 26-А
Тернопільського району,
ідентифікаційний код 02001328 - 1 720 грн. 50
коп. - судового збору в доход Державного
бюджету України (одержувач УДКСУ м.
Тернопіль 22030001, р/р 3002 у ГУДКСУ у
Тернопільській області, МФО 838012, код
ЄДРПОУ одержувача 37977726, код ЄДРПОУ суду
03500022, код класифікації доходу 22030001).

4.Рішення набуває законної сили в
десятиденний строк з дня його
підписання.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право
подати апеляційну скаргу, а прокурор -
апеляційне подання, протягом десяти
днів з дня підписання рішення, через
місцевий господарський суд.

5.Повний текст рішення складено та
підписано 27 січня 2014р.

Головуючий суддя
М.Є. Півторак

Суддя Бурда Н.М.

Суддя
Гевко В.Л.