номер провадження справи 3/56/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2014
Справа № 908/1880/13

За позовом: Прокурора
Новомиколаївського району Запорізької
області (70100, Запорізька
область, смт. Новомиколаївка, вул.
Горького, 13)

в інтересах держави в особі -

позивача: Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району Запорізької
області (70150, Запорізька область,
Новомиколаївський район, смт.
Тернувате, вул. Леніна, 9,
ідентифікаційний код 20509545)

до відповідача: Приватного підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1)

про витребування нерухомого майна з
чужого незаконного володіння

головуючий: суддя Соловйов В.М.

судді: Алейникова Т.Г., Горохов І.С.

при секретарі Осоцькому Д.І.

Представники:

від прокуратури: Красних О.О., прокурор
відділу прокуратури міста Запоріжжя,
службове посвідчення № 013462, від 03.12.2012р.

від позивача: Бабанін О.Є., селищний
голова Тернуватської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області, посвідчення № 007

від відповідача: ОСОБА_5, адвокат,
свідоцтво НОМЕР_2 від 24.01.1996р. та договір
про надання правової допомоги від
12.06.2013р.;

ОСОБА_2, довіреність № б/н від 25.07.2013р.

Прокурор Новомиколаївського району
Запорізької області в інтересах
держави в особі позивача Тернуватської
селищної ради Новомиколаївського
району Запорізької області звернувся
до господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
відповідача ПП ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідача звільнити та
передати позивачу за актом
прийому-передачі нерухоме майно -
Тернуватський селищний будинок
культури, розташований по АДРЕСА_2.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 30.05.2013р.
автоматизованою системою
документообігу суду позовну заяву
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами,
викладеними у позовній заяві (т.1, а.с.3-4),
та обґрунтовані ст. 121 Конституції
України, ст. 2, 29 ГПК України, ст. 36-1
Закону України "Про прокуратуру".

Ухвалою від 01.06.2013р. позовна заява
прийнята до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/1880/13, справу
до розгляду в засіданні господарського
суду призначено на 27.06.2013р. об 11 год. 00
хв.

В судовому засіданні 27.06.2013р.
оголошувалась перерва до 29.07.2013р.

Ухвалою від 29.07.2013р. судом відмовлено у
задоволенні клопотань відповідача від
29.07.2013р. про зупинення провадження у
справі та частково задоволено
клопотання прокурора про продовження
строку вирішення спору. Продовжено
строк розгляду спору по справі до
06.08.2013р. та оголошено перерву в судовому
засіданні до 06.08.2013р. об 11 год. 00 хв.

В судовому засідання 06.08.2013р. учасникам
судового процесу роз'яснено, що для
подальшого розгляду справи, у зв'язку
із її особливою складністю, буде
створено колегію.

Розпорядженням голови господарського
суду Запорізької області Немченка О.І.
від 07.08.2013р. № 01-04/36/13 справу № 908/1880/13
передано на розгляд колегії у складі
трьох суддів: головуючий суддя
Соловйов В.М., судді Азізбекян Т.А.,
Алейникова Т.Г.

Ухвалою від 09.08.2013р. колегією суддів у
складі: головуючий суддя Соловйов В.М.,
судді Азізбекян Т.А., Алейникова Т.Г.
справу № 908/1880/13 прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засідання на 25.09.2013р.

Розпорядженням голови господарського
суду Запорізької області Немченка О.І..
від 25.09.2013р. № 01-04/56/13 справу № 908/1880/13 у
зв'язку із хворобою судді Азізбекян Т.А.
передано на розгляд колегії у складі
трьох суддів: головуючий суддя
Соловйов В.М., судді Алейникова Т.Г.,
Горохов І.С.

Ухвалою від 25.09.2013р. колегією суддів у
складі: головуючий суддя Соловйов В.М.,
судді Алейникова Т.Г., Горохов І.С.
справу № 908/1880/13 прийнято до
провадження та вирішено провести
розгляд справи в судовому засіданні
25.09.2013р. о 15 год. 00 хв.

Іншою ухвалою від 25.09.2013р. прийнято
заяву прокурора про уточнення позовних
вимог від 01.08.2013р. № 102-27-13 та задоволено
клопотання відповідача про зупинення
провадження по справі. Провадження по
справі зупинено до розгляду
господарським судом Запорізької
області справи № 908/2825/13 та набранням
рішення законної сили.

Ухвалою від 30.12.2013р. провадження у
справі № 908/1880/13 поновлено з 15.01.2014р. та
призначено судове засідання на 15.01.2014р.
о 15 год. 00 хв.

Ухвалою від 15.01.2014р. клопотання
відповідача про перенесення розгляду
справи від 14.01.2014р. задоволено частково
та розгляд справи відкладений на
10.02.2014р. о 12 год. 00 хв.

В судовому засіданні 10.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повідомлено, що повне рішення
буде складено 14.02.2014р.

За усним клопотанням представника
відповідача під час розгляду справи
здійснювалось повне фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

В судовому засіданні 10.02.2014р. прокурор
та представник позивача підтримали
позовні вимоги з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 01.08.2013р.
№ 102-27-13 (т.1, а.с. 127-128), просять суд
зобов'язати ПП ОСОБА_2 звільнити та
передати за актом прийому-передачі
Тернуватській селищній раді
Новомиколаївського району Запорізької
області частину нерухомого майна -
наступні приміщення Тернуватського
селищного будинку культури,
розташованого по АДРЕСА_2 загальною
площею 418, 1 кв.м., балансова вартість
яких складає 223 227, 42 грн.:

на першому поверсі будівлі загальною
площею 283, 8 кв.м., а саме:

- тамбур на плані будівлі 1-1 площею 29,4
кв.м;

- кабінет на плані будівлі 1-2 площею 12,4
кв.м;

- кабінет на плані будівлі 1-3 площею 14,4
кв.м;

- кабінет на плані будівлі 1-4 площею 14,4
кв.м;

- хранилище на плані будівлі 1-5 площею
12,4 кв.м;

- фойє на плані будівлі 1-6 площею 167,4
кв.м;

- господарська кімната на плані будівлі
1-7 площею 3,7 кв.м;

- кладова на плані будівлі 1-8 площею 10,8
кв.м;

- кладова на плані будівлі 1-9 площею 10,8
кв.м;

- кладова на плані будівлі 1-10 площею 8,1
кв.м

на другому поверсі загальною площею 134,
3 кв.м, а саме:

- кабінет на плані будівлі 1-20 площею 23,5
кв.м;

- кабінет на плані будівлі 1-21 площею 29,4
кв.м;

- кабінет на плані будівлі 1-22 площею 24,8
кв.м;

- прохід на плані будівлі І площею 56, 6
кв.м.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор та позивач зазначили, що по
АДРЕСА_2 існує двоповерховий
селищний будинок культури, загальна
площа якого складає 834,40 кв.м. Зазначене
нерухоме майно перебуває у комунальній
власності, що підтверджується Витягом
про державу реєстрацію прав № 34117286 від
14.05.2012р. та Свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 26.03.2012р.
Серії САЕ № 315566.

Як зазначено у позовній заяві
прокурора від 15.05.2013р., частину вказаної
будівлі будинку культури загальною
площею 405,70 кв.м. займає ПП ОСОБА_2

Зазначені приміщення ПП ОСОБА_2 займала
на підставі договору оренди нерухомого
майна від 10.01.2002р., укладеного з
Тернуватською селищною радою
Новомиколаївського району Запорізької
області.

У відповідності до п.3.1, 8.2, п.п.8.6.1 п.8.6
Договору, строк його дії закінчився
11.01.2012р.

Тернуватська селищна рада листом від
11.01.2012р. № 18 повідомила відповідача про
закінчення строку дії договору оренди
та про звільнення орендованого майна і
необхідність його повернення у
розпорядження орендодавця.

Відповідач не звільняє приміщення
будинку культури і не передає позивачу
орендовані ним приміщення за актом
прийому - передачі.

Проведеною додатковою перевіркою
встановлено, що на час розгляду даного
позову господарським судом ПП ОСОБА_2
фактично займає приміщення будинку
культури загальною площею 418, 1 кв.м., що
відображено в заяві прокурора від
01.08.2013р. про уточнення позовних вимог.

Представники відповідача в судовому
засіданні 10.02.2014р. заперечили проти
позовних вимог з підстав, наведених у
відзиві від 21.06.2013р.(т.1, а.с.48-51).

Заперечуючи проти позову, відповідач
наполягає на тому, що прокурор не має
права подавати позовну заяву в
інтересах селищної ради, оскільки ним
не обґрунтовано, які саме інтереси
держави в даному випадку порушені
відповідачем.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 27.02.2012р. по
справі № 5009/97/12 визнано, що
власником спірної будівлі є ТОВ
"Мічуріна", свідоцтво на право
власності спірної будівлі отримано
позивачем лише 14.05.2012р.

Тому ПП ОСОБА_2 вважає, що селищна рада
не мала права розпоряджатися спірним
майном, ввівши в оману відповідача,
уклала з ним договір оренди та надалі
приймала орендну плату за договором
оренди та погоджувала дії щодо
капітального ремонтну відповідачем.

В судовому засіданні представники
відповідача підтримали клопотання від
10.02.2014р. про зупинення провадження у
справі у зв'язку із хворобою ПП ОСОБА_2
та до прийняття Вищим господарським
судом України судового рішення по
справі № 908/2825/13 про
визнання договору оренди від 10.01.2002р.
укладеним та поновлення його терміну
дії на раніше встановлений договором
строк.

На підтвердження доводів, викладених у
клопотанні, надано копію ухвали Вищого
господарського суду України від
31.01.2014р. по справі № 908/2825/13 та довідку
Новомиколаївської центральної
районної лікарні Запорізької області
№ 31 про перебування ОСОБА_2 на
амбулаторному лікуванні.

Прокурор та позивач проти задоволення
клопотання заперечили та вважають його
необґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що клопотання
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як зазначено у ч.1 ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.09.2013р.
провадження по справі № 908/1880/13
зупинялось до розгляду господарським
судом Запорізької області справи №
908/2825/13 та набранням рішення законної
сили.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 30.09.2013р. по
справі № 908/2825/13 в задоволенні
позовних вимог ПП ОСОБА_2 до
Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району Запорізької
області про визнання договору оренди
від 10.01.2002р. укладеним та поновлення
його терміну дії на раніше
встановлений договором строк
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 20.11.2013р.
по справі № 908/2825/13 апеляційну
скаргу ПП ОСОБА_2 залишено без
задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 30.09.2013 року у
справі № 908/2825/13 залишено
без змін.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. 85,
ч.1, 3 ст. 105 ГПК України рішення
господарського суду Запорізької
області у справі № 908/2825/13 вже набрало
законної сили.

Крім того, з метою забезпечення
однакового і правильного застосування
Господарського процесуального кодексу
України Пленум Вищого господарського
суду України в абзацах 1-3 пункту 3.16
постанови № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" надав
господарським судам України такі
роз'яснення:

статтею 79 ГПК встановлено вичерпний
перелік підстав зупинення провадження
у справі. Зупинення провадження у
справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої
статті 79 ГПК господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

В даному випадку суд не позбавлений
можливості у даній справі самостійно
встановити обставини, необхідні для
вирішення спору по суті.

Стосовно неявки ПП ОСОБА_2 та її
неможливості бути присутнім в судовому
засіданні 10.02.2014р. суд зазначає
наступне.

Ухвалою від 15.01.2014р. у зв'язку із
хворобою ПП ОСОБА_2 та за її клопотанням
від 14.01.2014р. розгляд справи був
відкладений на 10.02.2014р. Цією ж ухвалою
відповідача та його представника
адвоката ОСОБА_5 було попереджено, що у
випадку їх неявки в судове засідання
10.02.2014р. справу буде розглянуто за
наявними матеріалами.

Питання про визнання явки ПП ОСОБА_2 у
засідання господарського суду
обов'язковою, відповідно до п.7 ч.1 ст.65
ГПК України, судом не вирішувалось.

Крім того, у судовому засіданні 10.02.2014р.
інтереси відповідача представляли її
чоловік ОСОБА_14 (довіреність № б/н від
25.07.2013р.) та адвокат ОСОБА_5

Таким чином, неявка в судове засідання
безпосередньо відповідача ПП ОСОБА_2 не
перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши учасників судового процесу,
колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Листом від 27.03.2000р. № 05/355 генеральний
директор ВАТ "Запорізький
автомобільний завод" Євтушенко С.В.
звернувся до голови Тернуватської
селищної ради з проханням прийняти на
баланс ради об'єкти соціальної сфери, а
також під'їзні дороги та вулиці селища
з твердим покриттям, які знаходяться на
балансі ТОВ "Мічуріна", загальною
вартістю 4 553, 5 тис. грн., згідно
додатків № 1 та № 2.

Серед вказаних об'єктів значився і
будинок культури.

Розпорядженням голови
Новомиколаївської районної ради
Запорізької області від 22.05.2000р. № 7
"Про уповноважених осіб щодо передачі у
комунальну власність об'єктів
соціальної сфери" затверджено
уповноважених осіб до складу місцевих
комісій з прийому-передачі в
комунальну власність об'єктів
соціальної інфраструктури
розташованих у сільській місцевості,
які не ввійшли до статутних фондів
недержавних сільськогосподарських
підприємств.

Листом вх. № 06 від 23.01.2001р. директор ТОВ
"Мічуріна" Головко О.Г. звернувся до
голови селищної ради Подрез С.П. з
проханням розглянути на сесії питання
про приймання-передачу об'єктів
соціально - культурного побуту.

Рішенням Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району Запорізької
області №1 від 24.01.2001р. "Про створення
комісії по прийому-передачі на баланс
селищної ради об'єктів соціально -
культурного призначення" на виконання
Указу Президента України "Про деякі
заходи щодо поліпшення умов
господарювання недержавних
сільськогосподарських підприємств"
вирішено створити комісію з прийому -
передачі в комунальну власність
об'єктів соціальної інфраструктури
селищної ради.

Листом вх. № 02-16/13 від 22.03.2001р. директор
ТОВ "Мічуріна" Головко О.Г. звернувся до
виконавчого комітету Тернуватської
селищної ради з проханням визнати
право власності на будинок культури,
розташований в АДРЕСА_2 за ТОВ
"Мічуріна".

Рішенням від 30.03.2001р. № 13 виконавчий
комітет Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району ради
Запорізької області визнав право
власності на будинок культури, що
знаходиться в АДРЕСА_2, за ТОВ
"Мічуріна".

На підставі даного рішення ТОВ
"Мічуріна" отримало свідоцтво про право
колективної власності на вказаний
будинок культури.

Згідно акту приймання - передачі від
30.11.2001р., затвердженого рішенням сесії
Тернуватської селищної ради від
27.12.2001р., безкоштовно передано у
комунальну власність Тернуватської
селищної ради об'єкт соціальної сфери
будинок культури, що розташований за
адресою: смт. Тернувате
Новомиколаївського району Запорізької
області і належав ТОВ "Мічуріна" (т.1,
а.с.130-131).

Рішенням дев'ятнадцятої сесії двадцять
третього скликання Тернуватської
селищної ради Новомиколаївського
району ради Запорізької області від
27.12.2001р. "Про прийняття в комунальну
власність селищної ради Меморіального
комплексу та Будинку культури"
прийнято в комунальну власність
Тернуватської селищної ради Будинок
культури, розташований в АДРЕСА_2 (п.2) та
визначено, що право власності на
Меморіальний комплекс, Будинок
культури Тернуватська селищна рада
набуває, а ТОВ "Мічуріна" втрачає з дати
прийняття цього рішення (п.4) (т.1, а.с.130).

26.03.2012р. Територіальною громадою
Тернуватської селищної ради отримано
свідоцтво право власності Серії САЕ №
315566 на будівлю селищного будинку
культури, який розташовано за адресою:
АДРЕСА_2 (форма власності комунальна).

Згідно Витягу № 34117286 про державну
реєстрацію прав Комунального
підприємства "Новомиколаївське
госпрозрахункове
архітектурно-планувальне
технічно-інвентаризаційне бюро" на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 26.03.2012р. САЕ 315566
проведено 14.05.2012р. державну реєстрацію
права власності на нежитлову будівлю
селищного будинку культури за адресою:
АДРЕСА_2 (форма власності комунальна) за
територіальною громадою Тернуватської
селищної ради (т.1, а.с.15).

Право власності Територіальної
громади Тернуватської селищної ради на
нежитлову будівлю, будівлю селищного
будинку культури, який розташовано за
адресою: АДРЕСА_2 (форма власності
комунальна) підтверджено також
Інформаційною довідкою від 02.08.2013р. №
7485777 з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданою Реєстраційною
службою Новомиколаївського районного
управління юстиції Запорізької
області (т.1, а.с.137).

10.01.2002р. між Тернуватською селищною
радою (Орендодавець) та ПП ОСОБА_2
(Орендар) укладений договір оренди
нерухомого майна, за умовами якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
наступне нерухоме майно комунальної
власності територіальної громади
Тернуватської селищної ради:

1.1. Найменування: нежитлове приміщення
на першому та другому поверсі
Тернуватського будинку культури,
розміщене за адресою: АДРЕСА_2, яке
знаходиться в комунальній власності
Тернуватської селищної ради.

1.2. Загальна площа нежитлового
приміщення - 951,1 кв.м.; площа нежитлового
приміщення, що орендується - 405, 7 кв.м.,
яка складається:

1.2.1. Тамбур - на плані 1-1 площею 29,4 кв.м

1.2.2. Кабінет - на плані 1-2 площею 12,4 кв.м

1.2.3. Кабінет - на плані 1-3 площею 14,4 кв.м

1.2.4. Кабінет - на плані 1-4 площею 14,4 кв.м

1.2.5. Хранилище - на плані 1-5 площею 12,4
кв.м

1.2.6. Фойє - на плані 1-6 площею 167, 4 кв.м

1.2.7. Кладова - на плані 1-8 площею 10,8 кв.м

1.2.8. Кладова - на плані 1-9 площею 10,8 кв.м

1.2.9. Кладова - на плані 1-10 площею 8,1 кв.м

1.2.10. Господарська кімната - на плані 1-7
площею 3,7 кв.м., що розміщені на першому
поверсі, всього - 241, 4 кв.м.

1.2.11. Кабінет - на плані 1-21 площею 23,5 кв.м

1.2.12. Кабінет - на плані 1-22 площею 29,4 кв.м

1.2.13. Кабінет - на плані 1-23 площею 24,8 кв.м

1.2.14. Проход на плані I площею 56,6 кв.м, що
розміщені на другому поверсі, всього -
134, 3 кв.м (п.1 Договору).

Колегія суддів встановила, що при
зазначенні в п.1.2 договору оренди
нерухомого майна від 10.01.2002р. загальної
площі орендованих приміщень допущено
арифметичну помилку та замість
належних 418,1 кв.м, що складає суму
квадратних метрів всіх 14 приміщень,
помилково вказано площу нежитлового
приміщення, що орендується, як 405,7 кв.м.

Відповідно до п. 2.2 Договору, вступ
Орендаря у користування майном настає
після підписання ним Договору та акту
прийому-передачі вказаного майна
(додаток № 2). Після підписання
Орендарем акту прийому-передачі
об'єкту (нежитлового приміщення)
починається перебіг строку дії
Договору.

Орендодавець зобов'язується передати
Орендарю в оренду майно згідно з
додатком № 2 цього Договору за актом
прийому-передачі майна, який
підписується одночасно з цим Договором
та є його невід'ємною частиною (п.5.1
Договору).

Як свідчить акт прийому-передачі
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: АДРЕСА_2, частина якого
передана згідно з договором оренди
нерухомого майна від 10.01.2002р. (Додаток №
2 до Договору), 10.01.2002р. Тернуватська
селищна рада (Орендодавець) передала, а
ПП ОСОБА_2 (Орендар) прийняла майно, яке
є комунальною власністю селищної ради,
а саме:

1. Нежитлове приміщення на першому
поверсі будинку культури площею 271,4
кв.м.

2. Нежитлове приміщення на другому
поверсі будинку культури площею 134,3
кв.м.

3. Загальна площа приміщення, що
орендується - 405, 7 кв.м.

Колегія суддів враховує, що внаслідок
арифметичної помилки, допущеної в п.1.2
договору оренди нерухомого майна від
10.01.2002р. відносно загальної площі 14
орендованих приміщень, в акті
прийому-передачі замість належних 418,1
кв.м також помилково вказано площу
нежитлового приміщення, що
передається, як 405,7 кв.м.

Висновок суду про допущені арифметичні
помилки підтверджується актом
обстеження будівлі селищного будинку
культури (комунальна власність
територіальної громади Тернуватської
селищної ради Новомиколаївського
району Запорізької області) від 31.07.2013р.
(т.1, а.с.129) та не заперечується
відповідачем та його представниками.

Додатковою угодою від 26.12.2007р. про
внесення змін та доповнень до Договору
оренди нерухомого майна від 10.01.2002р.
сторони внесли зміни до п. 1.2 розділу 1
Договору та виклали його в такій
редакції:

"Площа нежитлового приміщення, що
орендується становить 414,4 кв.м, яка
складається із 298,7 кв.м - що
використовується для основної
підприємницької діяльності та 115,7 кв.м -
для підсобних та інших цілей (тамбур 29,4
кв.м, кабінет 12,4 кв.м, кабінет 14,4 кв.м,
кабінет 14,4 кв.м, сховище 12,4 кв.м, фойє 167,4
кв.м, кладова 10,8 кв.м, кабінет 23,5 кв.м,
кабінет 29,4 кв.м, кабінет 24,8 кв.м, прохід
56,6 кв.м). "

Доказів повернення частини
орендованих приміщень за актом
прийому-передачі суду не надано.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що
термін оренди складає 10 років з моменту
прийняття майна, що орендується,
Орендарем за актом прийому-передачі.

Відповідно до п. 8.2 Договору, строк дії
Договору встановлюється сторонами у
розмірі 10 років з правом послідуючого
викупу (приватизації) об'єкту оренди
Орендарем.

Згідно п.п. 8.6.1 п. 8.6 Договору, Договір
оренди припиняється у випадку
закінчення строку, на який його було
укладено.

Листом від 11.10.2011р. № 778 Тернуватська
селищна рада Новомиколаївського
району Запорізької області повідомила
ПП ОСОБА_2, що селищна рада, як власник
орендованого нежитлового приміщення
на першому та другому поверсі
Тернуватського будинку культури, яке
розміщене за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 405,7 кв.м., має намір
використовувати частину
вищезазначеного майна для власних
потреб. Тому в майбутньому при
проведенні конкурсу площа об'єкту
оренди буде зменшеною.

Заявою від 14.12.2011р. ПП ОСОБА_2 звернулась
до голови Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району Запорізької
області з проханням включити
орендоване майно в перелік об'єктів, що
підлягають приватизації для подальшої
приватизації шляхом викупу.

Рішенням дев'ятнадцятої сесії шостого
скликання Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району Запорізької
області від 22.12.2011р. № 6 "Про розгляд
заяви ОСОБА_2" в задоволенні заяви
відмовлено.

30.12.2011р. ПП ОСОБА_2 звернулась до голови
Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району Запорізької
області з заявою про продовження
строку дії договору оренди нерухомого
майна від 10.01.2002р. на тих же умовах з
правом викупу.

У відповідь на дану заяву Тернуватська
селищна рада Новомиколаївського
району Запорізької області листом від
03.01.2012р. № 01 повідомила ПП ОСОБА_2 про те,
що згідно п. 1 ст. 9 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" фізичні та юридичні особи, які
бажають укласти договір оренди,
направляють заяву проекту договору
оренди, а також інші документи згідно з
переліком, що визначається Фондом
державного майна України, відповідному
орендодавцеві, тобто селищній раді.

Листом від 11.01.2012р. № 18 Тернуватська
селищна рада Новомиколаївського
району Запорізької області повідомила
ПП ОСОБА_2 про те, що 10.01.2012р. термін дії
договору оренди нерухомого майна від
10.01.2002р., укладений між радою та
підприємцем закінчився. В листі також
зазначено, що з 11.01.2012р. здійснення ПП
ОСОБА_2 підприємницької діяльності в
приміщенні, яке є комунальною
власністю селищної ради, є незаконним,
тому рада просить звільнити приміщення
і передати його у стані не гіршому, ніж
воно було передано в оренду.

Листом від 07.02.2012р. № 66 Тернуватська
селищна рада Новомиколаївського
району Запорізької області вдруге
повідомила ПП ОСОБА_2 що дія договору
оренди нерухомого майна від 10.01.2002р.
припинена в зв'язку з закінченням
строку дії договору.

Оцінивши представлені докази, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької
діяльності.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 20 Закону України
від 05.11.1991р. N 1789-XII "Про прокуратору", при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право
звертатися до суду в передбачених
законом випадках.

Згідно ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру", представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.

Представництво інтересів громадянина
або держави здійснюється прокурором
також на підставі заподіяння
громадянину або державі шкоди
внаслідок вчинення кримінального
правопорушення чи іншого суспільно
небезпечного діяння, передбаченого
законом про кримінальну
відповідальність.

За наявності підстав, передбачених
частинами другою - четвертою цієї
статті, з метою представництва
громадянина або держави прокурор має
право в порядку, передбаченому
процесуальним законом:

1) звертатися до суду з позовами
(заявами, поданнями);

2) вступати у справу, порушену за
позовами (заявами, поданнями) інших
осіб, на будь-якому етапі розгляду;

3) ініціювати перегляд судових рішень, у
тому числі у справі, порушеній за
позовом (заявою, поданням) іншої особи;

4) брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва,
передбачену частиною п'ятою цієї
статті, прокурор визначає, в чому
полягає порушення або загроза
порушення інтересів держави чи
громадянина, обґрунтовує необхідність
їх захисту.

З метою вирішення питання про
наявність підстав для ініціювання
перегляду судових рішень у справі,
розглянутій без участі прокурора,
вступ у розгляд справи за позовом
(заявою, поданням) іншої особи прокурор
має право знайомитися з матеріалами
справи в суді, робити виписки з неї,
отримувати копії документів, що
знаходяться у справі.

Як вказано у рішенні Конституційного
Суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99, під
поняттям "орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах" потрібно
розуміти орган державної влади чи
орган місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами прокурорів, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави.

Прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

Інтереси держави можуть збігатись
повністю, частково або не збігатись
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси
держави" є оціночним поняттям, прокурор
у кожному конкретному випадку
самостійно визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних чи інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Органом, уповноваженим державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, прокурором
правомірно визначено Тернуватську
селищну раду Новомиколаївського
району Запорізької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ГПК України, у
разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача. У разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах
держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду,
прокурор набуває статусу позивача.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Підстави виникнення господарських
зобов'язань визначені в ст. 174 ГК
України. Зокрема, господарські
зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов'язує
настання правових наслідків у сфері
господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, що
визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Застосування господарських санкцій до
суб'єкта, який порушив зобов'язання, не
звільняє цього суб'єкта від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена
сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

договори та інші правочини;

завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

В даному випадку підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, є договір оренди нерухомого
майна від 10.01.2002р.

Взаємовідносини між орендодавцями та
орендарями щодо господарського
використання державного та
комунального майна регулюються
нормами глави 58 ЦК України з
урахуванням особливостей, зазначених у
нормах параграфу 5 ГК України та
Закону України від 10.04.1992р. № 2269-XII "Про
оренду державного та комунального
майна", який є спеціальним законом для
спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" встановлено, що договір оренди
припиняється в разі:

закінчення строку, на який його було
укладено;

приватизації об'єкта оренди орендарем
(за участю орендаря);

банкрутства орендаря;

загибелі об'єкта оренди;

ліквідації юридичної особи, яка була
орендарем або орендодавцем.

Аналогічну норму містить і ч. 2 ст. 291
Господарського кодексу України.

В пункті 8.6 договору оренди нерухомого
майна від 10.01.2002р. сторонами також
закріплено припинення договору у
випадку закінчення строку, на який його
було укладено.

Пролонгація договору на новий строк в
договорі оренди нерухомого майна від
10.01.2002р. сторонами не передбачена.

Згідно п. 8.7 договору оренди нерухомого
майна від 10.01.2002р. взаємовідносини, не
врегульовані цим Договором,
регламентуються чинним законодавством
України.

Правові наслідки продовження
користування майном після закінчення
строку договору оренди безпосередньо
передбачені статтею 764 ЦК України,
статтею 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" та
опосередковано ч.4 ст. 291 ГК України,
згідно з якою правові наслідки
припинення договору оренди
визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільним
кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.764 ЦК України, якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору найму
(оренди), то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Аналогічні вимоги міститься в ч. 2 ст. 17
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", відповідно до
якої у разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Тобто, продовження користування майном
після закінчення строку договору
оренди пов'язується з відсутністю
заперечень однієї із сторін. При цьому
вказані норми закону містять граничний
термін попередження про наявність
заперечень з боку однієї із сторін
продовжувати договір, який не виключає
можливість завчасного попередження
про заперечення продовжувати дію
договору оренди.

Відтак, якщо на дату закінчення строку
договору оренди і протягом місяця
після закінчення цього строку мали
місце заперечення орендодавця щодо
поновлення договору на новий строк, то
такий договір припиняється.

З метою забезпечення правильного і
однакового застосування
господарськими судами норм
законодавства у розгляді справ у
спорах, пов'язаних з орендою (наймом)
майна, саме такі роз'яснення надані
господарським судам в пункті 4.1
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. № 12 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна".

Статтею 27 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
встановлено, що у разі розірвання
договору оренди, закінчення строку
його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди. Якщо
орендар допустив погіршення стану
орендованого майна або його загибель,
він повинен відшкодувати
орендодавцеві збитки, якщо не доведе,
що погіршення або загибель майна
сталися не з його вини.

Судом встановлено, що Тернуватська
селищна рада Новомиколаївського
району Запорізької області, яка є
орендодавцем та власником будівлі
селищного будинку культури, який
розташовано за адресою: АДРЕСА_2,
своєчасно та не порушуючи умов
договору та закону належним чином
повідомила відповідача про припинення
терміну дії договору оренди нерухомого
майна від 10.01.2002р. та про необхідність
повернення орендованого майна
Орендодавцю.

Про це свідчить лист Тернуватської
селищної ради Новомиколаївського
району Запорізької області від 11.01.2012р.
№ 18, отриманий відповідачем 11.01.2012р., а
також заява позивача на адресу ПП
ОСОБА_2 від 07.02.2012р. № 66 про припинення
дії договору оренди в зв'язку з
закінченням строку його дії (т.1, а.с.11,
12).

Факт припинення дії договору оренди
нерухомого майна також
підтверджується рішенням
господарського суду Запорізької
області від 30.09.2013р. у справі
№ 908/2825/13, яким відмовлено в
позові ПП ОСОБА_2 до Тернуватської
селищної ради Новомиколаївського
району Запорізької області про
визнання договору оренди від 10.01.2002р.
укладеним та поновлення його терміну
дії на раніше встановлений договором
строк.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 20.11.2013р.
№ 908/2825/13 апеляційну скаргу ПП ОСОБА_2
на вказане рішення залишено без
задоволення. Рішення господарського
суду Запорізької області від 30.09.2013р. у
справі № 908/2825/13 залишено
без змін.

Під час вирішення спору у справі №
908/2825/13 судами першої та апеляційної
інстанції також було встановлено, що
строк дії договору оренди нерухомого
майна від 10.01.2002р. припинив свою дію
10.01.2012р.

В силу приписів ч. 2 ст. 35 ГПК України,
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України, у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Частиною 1 статті 317 ЦК України
унормовано, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що
суб'єктами права власності є
Український народ та інші учасники
цивільних відносин, визначені статтею 2
цього Кодексу.

Усі суб'єкти права власності є рівними
перед законом.

За приписами ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Статтею 321 ЦК України визначено
непорушність права власності, згідно
якої ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 327 ЦК України, у
комунальній власності є майно, у тому
числі грошові кошти, яке належить
територіальній громаді.

Управління майном, що є у комунальній
власності, здійснюють безпосередньо
територіальна громада та утворені нею
органи місцевого самоврядування.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Як зазначено в акті обстеження будівлі
селищного будинку культури (комунальна
власність територіальної громади
Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району
Запорізької області) від 31.07.2013р. (т.1,
а.с.129), комісія в складі секретаря
селищної ради Гребенюк С.В., депутата
селищної ради Бабкіна С.В., депутата
селищної ради Жолудь Н.В. в присутності
ФОП ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_14
проведено звірку площ займаних
приміщень ФОП ОСОБА_2 в будівлі
селищного будинку культури, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2 і є
комунальною власністю територіальної
громади Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району Запорізької
області.

Під час звірки плану будівлі з
технічної документації та фактично
займаних площ встановлено, що станом
на 31.07.2013р. ФОП ОСОБА_2 займає частину
приміщення селищного будинку культури
загальною площею 418, 1 кв.м, а саме:

1. тамбур - на плані 1-1 площею 29,4 кв.м;

2. кабінет - на плані 1-2 площею 12,4
кв.м;

3. кабінет - на плані 1-3 площею 14,4
кв.м;

4. кабінет - на плані 1-4 площею 14,4
кв.м;

5. хранилище - на плані 1-5 площею
12,4 кв.м;

6. фойє - на плані 1-6 площею 167,4
кв.м;

7. господарська кімната - на
плані 1-7 площею 3,7 кв.м;

8. кладова - на плані 1-8 площею 10,8
кв.м;

9. кладова - на плані 1-9 площею 10,8
кв.м;

10. кладова - на плані 1-10 площею 8,1
кв.м,

що розміщені на першому поверсі, всього
283,8 кв.м.

1. кабінет - на плані 1-20 площею 23,5
кв.м;

2. кабінет - на плані 1-21 площею 29,4
кв.м;

3. кабінет - на плані 1-22 площею
24,8 кв.м;

4. прохід - на плані І площею 56, 6
кв.м,

що розміщені на другому поверсі, всього
134,3 кв.м.

Відмовившись від підписання акту
обстеження від 31.07.2013р., ПП ОСОБА_2 не
спростувала викладені в акті відомості
та не заперечувала проти цих
відомостей в суді.

Доказів про звільнення орендованого
майна та повернення його позивачу
відповідачем суду не надано.

Таким чином, після закінчення дії
договору оренди нерухомого майна від
10.01.2002р. ПП ОСОБА_2 безпідставно
продовжує користуватись
вищезазначеним орендованим
приміщенням.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню повністю.

Приймаючи судове рішення, колегія
суддів не погоджується з доводами
прокурора та твердженнями відповідача
про те, що Тернуватська селищна рада на
момент укладення і протягом всього
часу дії договору оренди нерухомого
майна від 10.01.2002р. не мала необхідного
за законом обсягу цивільної
дієздатності для використання
повноважень власника нерухомого майна
(будинку культури), в тому числі на
укладення стосовно вказаного
нерухомого майна будь-яких
цивільно-правових угод чи правочинів.

В обґрунтування своїх доводів прокурор
та відповідач посилаються на рішення
господарського суду Запорізької
області від 27.02.2012р. у справі № 5009/97/12 та
ст. 35 ГПК України.

Колегія суддів звертає увагу учасників
судового процесу на те, що за приписами
ст. 35 ГПК України не доводяться знову
при вирішенні інших спорів, в яких
беруть участь ті самі сторони, лише
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори).

В даному випадку висновок суду по
справі № 5009/97/12 про те, що "…дане
приміщення не відноситься до
Тернуватської селищної ради
Новомиколаївського району Запорізької
області, внаслідок чого Тернуватська
селищна рада не мала будь-якого права
використовувати це приміщення для
своїх потреб, розпоряджатися ним,
укладати будь-які договори стосовно
нього до тих пір поки не набуде права
власності на нього" не є фактом у
розумінні ст. 35 ГПК України і тому не
має преюдиціального значення.

Пленум Вищого господарського суду
України в п.2.6 постанови № 18 від 26.12.2011р.
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначив, що
преюдиціальне значення процесуальним
законом надається саме фактам,
встановленим судовими рішеннями (в
тому числі в їх мотивувальних
частинах), але не правовій оцінці таких
фактів, здійсненій іншим судом чи
іншим органом, який вирішує
господарський спір.

Також колегія суддів враховує, що
договір оренди нерухомого майна від
10.01.2002р. недійсним в судовому порядку не
визнавався.

Отже, враховуючи презумпцію
правомірності правочину, визначену ст.
204 ЦК України, договір оренди
нерухомого майна від 10.01.2002р. є
правомірним, оскільки його недійсність
прямо не встановлена законом та він не
визнаний судом недійсним.

Відповідно до вимог ст. 44, 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
відповідача, оскільки спір виник
внаслідок його неправильних дій.

При цьому суд враховує наступне.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначає Закон України
від 08.07.2011р. N 02/163-48 "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 1 цього Закону,
судовий збір - збір, що справляється на
всій території України за подання заяв,
скарг до суду, за видачу судами
документів, а також у разі ухвалення
окремих судових рішень, передбачених
цим Законом. Судовий збір включається
до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду чи
стосовно яких ухвалене судове рішення,
передбачене цим Законом (ст. 2 Закону).

Статтею 3 Закону N 02/163-48 визначено
об'єкти справляння судового збору.

Так, судовий збір справляється:

за подання до суду позовної заяви та
іншої заяви, передбаченої
процесуальним законодавством;

за подання до суду апеляційної і
касаційної скарг на судові рішення,
заяви про перегляд судового рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
заяви про скасування рішення
третейського суду, заяви про видачу
виконавчого документа на примусове
виконання рішення третейського суду та
заяви про перегляд судових рішень
Верховним Судом України;

за видачу судами документів;

у разі ухвалення судового рішення,
передбаченого цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті
4 Закону України "Про судовий збір"
визначено, що ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах:

за подання до господарського суду:

1) позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат;

2) позовної заяви немайнового характеру
- 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України від 06.12.2012р. №
5515-VI "Про Державний бюджет України на 2013
рік" установлено на 2013 рік мінімальну
заробітну плату:

у місячному розмірі: з 1 січня - 1147
гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Відтак, з відповідача підлягає
стягненню в доход Державного бюджету
України 1 147,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Приватного підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) звільнити та передати за актом
прийому - передачі Тернуватській
селищній раді Новомиколаївського
району Запорізької області частину
нерухомого майна - приміщення
Тернуватського селищного будинку
культури, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 418,1 кв.м.:

на першому поверсі будівлі загальною
площею 283, 8 кв.м., а саме:

1) тамбур на плані будівлі 1-1 площею 29,4
кв.м;

2) кабінет на плані будівлі 1-2 площею 12,4
кв.м;

3) кабінет на плані будівлі 1-3 площею 14,4
кв.м;

4) кабінет на плані будівлі 1-4 площею 14,4
кв.м;

5) хранилище на плані будівлі 1-5 площею
12,4 кв.м;

6) фойє на плані будівлі 1-6 площею 167,4
кв.м;

7) господарська кімната на плані
будівлі 1-7 площею 3,7 кв.м;

8) кладова на плані будівлі 1-8 площею 10,8
кв.м;

9) кладова на плані будівлі 1-9 площею 10,8
кв.м;

10) кладова на плані будівлі 1-10 площею 8,1
кв.м

на другому поверсі загальною площею 134,
3 кв.м., а саме:

1) кабінет на плані будівлі 1-20 площею 23,5
кв.м;

2) кабінет на плані будівлі 1-21 площею 29,4
кв.м;

3) кабінет на плані будівлі 1-22 площею 24,8
кв.м;

4) прохід на плані будівлі І площею 56, 6
кв.м.

3. Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) в доход Державного бюджету
України (код класифікації доходів
бюджету 22030001 "Судовий збір (Державна
судова адміністрація України, 050)",
одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя
(Орджонікідзевський район), 22030001, банк
одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій
області, р/р 3007, МФО 813015, ) 1 147 (одну тисячу сто сорок сім) грн.
00 коп. судового збору.

4. Повне рішення складено 14.02.2014р.

Головуючий
В.М. Соловйов

Судді
Т.Г. Алейникова

І.С.
Горохов