КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р. Справа№ 925/864/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання
Марчуку О.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник за
довіреністю ОСОБА_2;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги

Городищенської міської ради
Черкаської області

на рішення господарського суду
Черкаської області від 26.11.2013 року

у справі №925/864/13 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Городищенської міської ради
Черкаської області

до суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_3

про стягнення 70 345,92 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 26.11.2013 року у
справі №925/864/13 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Черкаської області від 26.11.2013 року у
справі №925/864/13 та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.12.2013 року
апеляційну скаргу Городищенської
міської ради Черкаської області
прийнято до провадження та призначено
її до розгляду в судовому засіданні
05.02.2014 року за участю уповноважених
представників сторін.

Представник відповідача у судовому
засіданні 05.02.2014 року надав пояснення,
якими заперечив проти доводів
викладених в скарзі та просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Представник позивача у судове
засідання 05.02.2014 року не з'явився, про
причини неявки колегію суддів
апеляційної інстанції не повідомив,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації -адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду, дійшла висновку
про можливість розгляду справи за
відсутності представника позивача.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 11.02.2011 року
Городищенською міською радою прийнято
рішення №7-7/VI, яким вирішено передати
ФОП ОСОБА_3 в довгострокову оренду
терміном на десять років земельну
ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею
2,1784 га для здійснення виробничої
діяльності та зобов'язано відповідача
протягом двох місяців з дати прийняття
рішення укласти договір оренди землі
та зареєструвати його відповідно до
вимог чинного законодавства.

На підставі наведеного рішення, 11.02.2011
року між Городищенською міською радою
(далі - орендодавець) та СПД - ФО ОСОБА_3
(далі - орендар) було укладено договір
оренди землі (далі - договір),
відповідно до умов якого орендодавець
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
яка знаходиться в АДРЕСА_1 (п. 1.
договору).

Пунктом 9. договору орендна плата
вноситься орендарем в грошовій формі в
розмірі 38 370,51 грн. в рік, 3 197,54 грн.
щомісячно.

Згідно з п. 20. договору передача
земельної ділянки орендарю
здійснюється у тижневий строк після
державної реєстрації цього договору за
актом її приймання-передачі.

Відповідно до п. 8. договору сторонами
погоджено, що цей договір укладено на 10
років до 11.02.2021 року.

Статтею 6 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що право оренди
земельної ділянки підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.

Тобто, з викладеного слідує, що
вказаний договір оренди землі,
укладений строком на 10 років, підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

За змістом ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу
України якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Частиною 1 ст. 210 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

Проте, всупереч наведеному, даний
договір не пройшов державну
реєстрацію, що підтверджується
відсутністю відповідної відмітки на
останньому аркуші договору.

Крім того, сторонами також не виконано
умови п. 20. договору, зокрема, не надано
суду акту прийому-передачі земельної
ділянки.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року
№9 встановлено, що вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
Цивільного кодексу України
пов'язується з державною реєстрацією,
тому вони не є укладеними і не
створюють прав та обов'язків для
сторін.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
18.04.2011 року у справі №2-17/604-2009.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Вказані положення кореспондуються зі
ст. 174 Господарського кодексу України,
відповідно до якої господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що в силу вимог ст.ст. 210, 640
Цивільного кодексу України та ст. 6
Закону України «Про оренду землі»
договір оренди землі від 11.02.2011 року є
неукладеним, тобто таким, що не
породжує для сторін прав та обов'язків.

Як слідує із позовної заяви,
Городищенська міська рада Черкаської
області, на підставі вказаного
договору, просить стягнути з СПД - ФО
ОСОБА_3 заборгованість по сплаті
орендних платежів за період з січня 2012
року по жовтень 2013 року на загальну
суму 70 345,92 грн. (а.с. 101).

Проте, оскільки судом встановлено, що
договір оренди землі від 11.02.2011 року є
неукладеним, то у відповідача
відсутній обов'язок по сплаті орендних
платежів на підставі наведеного
договору, а також у позивача відсутнє
право вимагати сплачувати орендну
плату за цим договором.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Доводи скаржника щодо користування
відповідачем земельною ділянкою
всупереч виконанню ним обов'язку щодо
державної реєстрації договору оренди
землі, що, на думку позивача, завдає
збитків міському бюджету, колегією
суддів відхиляються, оскільки збитки
не є предметом розгляду даної справи.

Посилання апелянта на виникнення
обов'язку сплати відповідачем орендних
платежів на підставі вказаного
договору, колегією суддів
відхиляється, оскільки даний договір є
неукладеним, а отже відсутні будь-які
зобов'язання по ньому.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань
надати їм перевагу над встановленими
судом першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про те, що рішення
господарського суду Черкаської
області від 26.11.2013 року у справі №925/864/13
відповідає обставинам справи, є
законним та обгрунтованим, а тому не
підлягає скасуванню. У зв'язку з цим
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Городищенської міської ради
Черкаської області на рішення
господарського суду Черкаської
області від 26.11.2013 року у справі №925/864/13
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 26.11.2013 року у
справі №925/864/13 залишити без змін.

3. Справу №925/864/13 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

4. Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ст. 109 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий суддя
Р.В. Федорчук

Судді
О.І. Лобань

А.Г. Майданевич