ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" лютого 2014 р.Справа № 916/3345/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА УПРАВЛІННЯ
БІЗНЕСОМ"

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 36807,95грн.

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Баранчук Л.М., довіреність
від 08.11.2013р.;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ГРУПА
УПРАВЛІННЯ БІЗНЕСОМ" звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до відповідача
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості у розмірі
36807,95грн., а саме суми основного боргу у
розмірі 8583грн, пені у зв'язку з
прострочкою сплати за об'єкт суборенди
у розмірі 611,19грн., боргу зі сплати за
комунальні послуги у розмірі 468,61грн.,
пені у зв'язку з прострочкою сплати
комунальних послуг у розмірі 30,40гн, 150%
річних від суми боргу за договором
суборенди - 6775,40грн., 150% річних від суми
боргу по сплаті за комунальні послуги -
339,35грн. та неустойку у зв'язку з
простроченням повернення об'єкта
суборенди - 20000грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.12.13р. порушено
провадження у справі №916/3345/13.

За клопотанням позивача, ухвалою
господарського суду Одеської області
від 31.01.2014р. строк вирішення спору по
справі було продовжено до 17.02.2014р. в
порядку ст.69 Господарського
процесуального кодексу України.

13.02.2014р. позивач надав заяву
(вх.ГСОО№3923/14 від 13.02.2014р.) про залучення
до матеріалів справи документів.

Надана заява судом залучена з доданими
документами до матеріалів справи.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судових
засідань, про що свідчать наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень, про
поважність причин відсутності не
повідомив, відзив на позов не надав,
своє право на захист не використав, у
зв'язку з чим справа розглядається по
наявним в ній матеріалам у порядку ст.75
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

01.01.2011р. між Закритим акціонерним
товариством «Чорноморська
транспортна компанія» (орендодавець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА УПРАВЛІННЯ
БІЗНЕСОМ" (Орендар) було укладено
договір оренди №АВ, відповідно до умов
якого Орендодавець надав Орендарю в
строкове платне користування на умовах
оренди нежитлові будівлі автостанції,
а саме будівлі автостанції б. «А» та
будівлі магазинів б. «Б», загальною
площею 2283,1кв.м, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до умов п.п.3.3, 3.3.1. договору,
Орендар має право передавати Об'єкт
оренди (його частини) в суборенду без
погодження з Орендодавцем.

15.03.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА УПРАВЛІННЯ
БІЗНЕСОМ" (орендар) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (суборендар)
було укладено Договір суборенди
№АВ-П/УЛ-38, відповідно до умов якого
орендар надав суборендарю в строкове
платне користування частину
нежитлового приміщення загальною
площею 18кв.м (відповідно до внутрішньої
дислокації торгове місце №38), що
розташоване у приміщенні в будівлі
Автостанції, за адресою: АДРЕСА_2, а
Суборендар зобов'язався щомісячно
сплачувати орендарю плату за
користування об'єктом, поверх плати за
користування об'єктом відшкодовувати
Орендарю усі витрати по сплаті
споживаємих комунальних послуг.

Відповідно до п. 2.1 договору, право
строкового платного користування
виникає у суборендаря з моменту
передачі йому об'єкту, що оформлюється
актом передачі об'єкта в суборенду,
який є невід'ємною частиною цього
договору. В акті передачі об'єкта в
суборенду фіксується технічний стан
об'єкта.

У відповідності з п. 2.4. договору,
повернення об'єкта із суборенди
здійснюється Суборендарем на протязі
2-х календарних днів з дати припинення
договору та оформлення акту повернення
об'єкта із суборенди.

Згідно з п. 4.1. договору, суборендар з 1
по 5 число кожного місяця вносить плату
за користування об'єктом за поточний
місяць на поточний рахунок Орендаря, а
також; згідно з п. 4.2. Договору
суборенди, понад орендної плати
відшкодувати Орендарю витрати по
сплаті спожитих комунальних послуг,
згідно виставленого рахунку впродовж
3-х банківських днів з дня виставлення
рахунку.

Умовами пункту 4.3 договору
встановлено, суборендар протягом 3-х
банківських днів з моменту підписання
даного договору вносить передоплату у
розмірі 100% плати за користування
об'єктом за перший місяць на поточний
рахунок орендаря, згідно виставленого
рахунку.

Відповідно до п.5.2 договору, за
порушення строків внесення оплати за
користування об'єктом та інших
платежів, передбачених цим договором
(п.п4.1,4.2 ), суборендар сплачує орендарю
пеню в розмірі 2,5% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення (з урахуванням дня
оплати), а також відсотки за
користування чужими грошовими коштами
у розмірі 150%. Пеня нараховується без
обмеження 6-ти місячним терміном та
підлягає стягненню в межах строків
позовної давності.

Згідно з п. 7.1.договору, договір
укладається терміном на один місяць,
набирає чинності з дати його
підписання сторонами. За закінченням
строку дії договору, при відсутності
заперечень сторін, дія договору
продовжується на той же строк та на тих
же умовах.

02.04.2013р. між сторонами було підписано
акт передачі об'єкта в суборенду,
відповідно до якого орендар передав, а
суборендар прийняв в технічно
справному стані об'єкт оренди.

На виконання умов договору, позивачем
були виставлені рахунки на оплату
оренди та комунальних послуг за
квітень 2013р., травень 2013р., червень 2013р.,
липень 2013р. на загальну суму 14051,61грн., а
саме: №8 від 01.04.2013р. на суму 4833грн.,
№6 від 01.05.2013р. на суму 133,38грн.,
№4 від 01.05.2013р. на суму 5000грн.,
№5 від 01.06.2013р. на суму 182,19грн.,
№5 від 01.06.2013р. на суму 2500грн.,
№1 від 01.07.2013р. на суму 41,30грн.,
№6 від 01.07.2013р. на суму 1250грн.,
№7 від 16.07.2013р. на суму 111,74грн.

Проте відповідач розрахувався за
виставленими рахунками лише частково,
здійснивши проплату на суму 5000грн., у
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість у розмірі 9051,61грн., яка
складається з суми основного боргу за
користування об'єктом оренди у розмірі
8583грн. та з суми боргу зі сплати за
комунальні послуги у розмірі 468,61грн.

12.07.2013р. позивач направив на адресу
відповідача претензію №149, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи фіскальним чеком „Укрпошти", з
зазначенням про те, що договір
суборенди №АВ-П/УЛ-38 від 15.03.2013р.
вважається розірваним з 16.07.2013р. та з
вимогою сплатити суму основної
заборгованості у розмірі 9051,61грн.

Проте, зазначена претензія була
залишена відповідачем без відповіді та
задоволення.

Посилаючись на порушення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 прийнятого
на себе зобов'язання за договором
суборенди №АВ-П/УЛ-38 від 15.03.2013р. щодо
своєчасної оплати за суборенду
нежитлового приміщення, позивач
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з відповідача суми основного
боргу у розмірі 8583грн., пені у зв'язку з
прострочкою сплати за об'єкт оренди у
розмірі 611,19грн., боргу зі сплати за
комунальні послуги у розмірі 468,61грн.,
пені у зв'язку з про строчкою сплати
комунальних послуг у розмірі 30,40грн.,
150% річних від суми боргу за договором
оренди - 6775,40грн., 150% річних від суми
боргу по сплаті за комунальні послуги -
339,35грн. та неустойку у зв'язку з
простроченням повернення об'єкта
суборенди - 20000грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ст.509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання - це вид цивільних
правовідносин.

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За вимогами ч.3 ст.18 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Так судом встановлено порушення
відповідачем умов договору суборенди
нежитлового приміщення №АВ-П/УЛ-38 від
15.03.2013р. щодо своєчасної оплати за
нежитлове приміщення, внаслідок чого,
за відповідачем утворилась
заборгованість, у зв'язку з чим позовна
вимога позивача щодо стягнення з
відповідача суми основної
заборгованості за користування
приміщенням у розмірі 8583грн. та суми
боргу зі сплати за комунальні послуги у
розмірі 468,61грн. за період з квітня 2013р. -
липень 2013р., є обґрунтованою, та
підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача 150%
річних від суми боргу за договором
оренди у розмірі 6775,40грн. та 150% річних
від суми боргу по сплаті за комунальні
послуги у розмірі 339,35грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства,
встановлення судом заборгованості
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за
договором №АВ-П/УЛ-38 від 15.03.2013р. за
надане нежитлове приміщення та за
користування наданими комунальними
послугами, та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунку
150%річних, судом встановлено, що
розрахунок 150%річних здійснений
належним чином, заявлені позивачем
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 150% річних від суми боргу за
договором суборенди у розмірі 6775,40грн.
та 150% річних від суми боргу по сплаті за
комунальні послуги у розмірі 339,35грн.
підлягають судом задоволенню в повній
мірі.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 пені у зв'язку
з простроченням сплати за об'єкт
суборенди у розмірі 611,19грн. та пені у
зв'язку з простроченням сплати
комунальних послуг у розмірі 30,40грн.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки
-грошової суми, яку боржник повинен
сплатити кредиторові у рази порушення
ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного
кодексу України якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217
цього кодексу є штрафні санкції, до
яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК
України).

Відповідно до ст. 3 Закону України від
22.11.1996 №543/96-ВР „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" розмір пені обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Суд, перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені нараховної у зв'язку з
простроченням оплати по орендній
оплаті за нежитлове приміщення у
розмірі 611,19грн., дійшов висновку що
позивачем було допущено арифметичну
помилку при здійсненні даного
розрахунку, у зв'язку з чим здійснив
власний розрахунок відповідно до якого
сума пені нараховної у зв'язку з
простроченням оплати по орендній
оплаті за нежитлове приміщення
підлягає зменшенню та становить
610,74грн., а також суд, перевіривши
розрахунок суми пені у зв'язку з
простроченням сплати комунальних
послуг у розмірі 30,40грн. дійшов
висновку що позивачем було допущено
арифметичну помилку при здійсненні
даного розрахунку, у зв'язку з чим
здійснив власний розрахунок
відповідно до якого сума пені
нараховної у з простроченням сплати
комунальних послуг підлягає зменшенню
та становить 30,37грн., у зв'язку з чим
підлягає задоволенню пеня у зв'язку з
простроченням сплати за об'єкт
суборенди у розмірі 610,74грн. та пеня у
зв'язку з простроченням сплати
комунальних послуг у розмірі 30,37грн.

Також позивачем заявлені позовні
вимоги щодо стягнення 20000грн. неустойки
у зв'язку з про строчкою повернення
об'єкта суборенди.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 291
Господарського кодексу України та
вимог ст. 785 ЦК України, у разі
припинення договору оренди (найму),
Орендар зобов'язаний негайно повернути
орендодавцю річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено у договорі.

Згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що
повернення об'єкта суборенди
здійснюється суборендарем протягом 2-х
календарних днів з дати припинення
договору та оформлюється актом
повернення об'єкта з суборенди.

Відповідно до умов договору, з
врахуванням того, що 16.07.2013р. договір
було розірвано, відповідач повинен був
повернути об'єкт суборенди, 18.07.2013р.,
проте станом на сьогоднішній день
приміщення так і не звільнено та не
повернуто за актом приймання-передачі
суборендарем.

Враховуючи викладене, позивачем було
правомірно нараховано неустойку через
несвоєчасне повернення приміщення у
розмірі 20000грн. (яка була нарахована за
період з 01.08.2013р. по 01.12.2013р.).

Отже, суд дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині нарахування неустойки у
зв'язку з несвоєчасним поверненням
приміщення у розмірі 20000грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданих позивачем розрахунків сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА УПРАВЛІННЯ
БІЗНЕСОМ" до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 підлягають
задоволенню в частині стягнення
основного боргу у розмірі 8583грн, пені у
зв'язку з прострочкою сплати за об'єкт
суборенди у розмірі 610,74грн., боргу зі
сплати за комунальні послуги у розмірі
468,61грн., пені у зв'язку з про строчкою
сплати комунальних послуг у розмірі
30,37грн., 150% річних від суми боргу за
договором суборенди - 6775,40грн., 150%
річних від суми боргу по сплаті за
комунальні послуги - 339,35грн. та
неустойку у зв'язку з простроченням
повернення об'єкта суборенди - 20000грн.

Згідно статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору пропорційно розміру задоволених
позовних вимог на суму 1720,548грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (65007, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ГРУПА
УПРАВЛІННЯ БІЗНЕСОМ"(65012, м. Одеса, вул.
Пантелеймонівська, 25, п/р 3001 в ОФ
АТ «ІМЄКСБАНК» у м. Одеса, МФО 388584, ) суму основного боргу за
об'єкт оренди у розмірі 8583(вісім тисяч
п'ятсот вісімдесят три)грн., пеню у
зв'язку з прострочкою сплати за об'єкт
суборенди у розмірі 610(шістсот
десять)грн.74коп., суму боргу зі сплати
за комунальні послуги у розмірі
468(чотириста шістдесят вісім)грн. 61коп.,
пеню у зв'язку з прострочкою сплати за
комунальні послуги у розмірі
30(тридцять)грн. 37коп., 150% річних від
суми боргу за договором суборенди у
розмірі 6775(шість тисяч сімсот сімдесят
п'ять)грн. 40коп., 150 % річних від суми
боргу по сплаті за комунальні послуги
339(триста тридцять дев'ять)грн. 35коп.,
неустойку у зв'язку з прострочкою
повернення об'єкта оренди у розмірі
20000(двадцять тисяч)грн. та витрати по
сплаті судового збору у сумі 1720(одну
тисяча сімсот двадцять)грн.48коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 24.02.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.