ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" лютого 2014 р.Справа № 916/3598/13

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної
Я.В.

секретаря судового засідання Галюк
Т.В.

за участю представників:

від позивача: Шухатян Х.О., згідно
довіреності №С-145/12-У від 20.12.13.;

від відповідача: не з'явився;

розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „ЦСС" (м. Одеса)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Адмірал-Будінвест"
(м. Одеса)

про стягнення 4465,43грн.

25.12.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю „ЦСС" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Адмірал-Будінвест", в якій просить
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 4465,43грн. за надані
телекомунікаційні послуги та витрати,
пов'язані із сплатою судового збору.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився, хоча про розгляд
справи відповідач був повідомлений
вчасно і належним чином за місцем
реєстрації, про що свідчать поштові
повідомлення про вручення.

Отже, відповідач вважається належним
чином повідомлений про дату, час і
місце судового засідання, оскільки до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Така правова позиція Вищого
господарського суду України, викладена
у п.32 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-08/530 від
10.12.09.

Таким чином, суд приходить до висновку
про розгляд справи за наявними
матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2006р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю „ЦСС" та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Адмірал-Будінвест" укладено договір
№УСЮ 617956 про надання
телекомунікаційних послуг
(телепатичних послуг, послуг
інформатизації).

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору
позивач зобов'язувався надавати
відповідачу телекомунікаційні послуги
(телепатичні послуги, послуги
інформатизації), передбачені
договором, а відповідач згідно п.3.1.12.
договору - своєчасно вносити
абонентську плату за користування
телефоном, іншим кінцевим обладнанням,
щосекундну оплату (місцевих (вихідних)
телефонних розмов, плату за міжміські
та міжнародні телефонні розмови,
передані в кредит телеграми та інші
телекомунікаційні послуги, що
надаються на підставі договору.

За умовами п. 4.7 договору, розрахунки за
спожиті у кредит телекомунікаційні
послуги за кожний попередній місяць
здійснюється абонентом до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Договір набуває чинності з моменту
підписання його сторонами і діє
протягом п'яти років (п.6.9 договору).

Позивач належно виконував умови
договору, надавав послуги протягом
2011року, що підтверджується
роздруківками міжнародних і місцевих
переговорів відповідачем та
деталізацією телефонних дзвінків
відповідача.

За надані послуги позивач виставляв
відповідачу рахунки, які останній не
оплатив у повному обсязі.

Тому станом на час звернення з позовом
до суду та на час розгляду справи за
відповідачем рахується борг за надані
телекомунікаційні послуги в сумі
4465,43грн.

19.09.13. позивач надіслав відповідачу
претензію про сплату боргу в сумі
4465,43грн., яку відповідач залишив без
відповіді і без задоволення.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною 1 статті 175 ГК
України майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Так, за договором про надання послуг
одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання (ст. 901 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України (ч.1 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позовні вимоги не
спростував, докази сплати
заборгованості не надав, представника
в засіданні суду не направив.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку про
задоволення позову в повному обсязі,
оскільки позовні вимоги обґрунтовані,
заявлені у відповідності до вимог
чинного законодавства та
підтверджуються належними доказами,
наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати, пов'язані із сплатою
судового збору покладаються на
відповідача, оскільки останній
спонукав позивача звернутись з позовом
до суду.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Адмірал-Будінвест"
(65062, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога,
буд 67- А, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ЦСС" (65012, м. Одеса,
вул. Жуковського, буд. 19 та поштова
адреса: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,
2а, 5-й поверх, ):

- 4465,43грн. -основного боргу,

- 1720,50грн. - витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано: 19
лютого 2014 року

Суддя
Брагіна Я.В.