ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2014 Справа № 920/22/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз Україна», м. Київ

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Сумигаз», м. Суми

про стягнення: 420 944 грн. 08 коп.

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: Верхогляд Т.С.,
довіреність №14-334 від 16.03.2012;

Від відповідача: Сіденко Л.В.,
довіреність №30/133 від 30.12.2013 р.;

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання Саленко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
420 944 грн. 08 коп., з яких 252 788 грн. 91 коп.
інфляційних збитків, 168 155 грн. 17 коп. - 3%
річних, нарахованих у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов укладеного між сторонами договору
№14/2070/11 купівлі-продажу природного
газу від 30.09.2011 р., а також стягнути з
відповідача на свою користь судовий
збір.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача письмового
відзиву на позов не подав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача і
відповідача, оцінивши та дослідивши
докази по справі, суд встановив:

30 вересня 2011 року між НАК «Нафтогаз
України» і ПАТ «Сумигаз» був укладений
договір №14/2070/11 на купівлю-продаж
природного газу, відповідно до умов
якого позивач зобов'язувався передати
у власність відповідачу у IV кварталі 2011
року та у 2012 році природний газ, а
відповідач взяв на себе зобов'язання
прийняти та оплатити газ на умовах
цього Договору.

Згідно п. 2.1. Договору газ, що продається
за цим Договором, використовується
відповідачем виключно для подальшої
реалізації населенню.

Зі змісту п. 6.1. Договору вбачається, що
оплата за газ здійснюється
відповідачем виключно грошовими
коштами шляхом 100% поточної оплати
протягом місяця поставки.

Оплата за газ здійснюється з поточного
рахунка із спеціальним режимом
використання відповідача на поточний
рахунок із спеціальним режимом
використання позивача відповідно до
вимог Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
кожного банківського дня
розрахункового місяця згідно з
алгоритмом розподілу коштів,
установленим відповідною постановою
НКРЕ, та зараховується як оплата за газ,
поставлений позивачем відповідачу в
тому ж місяці, у якому надійшли кошти.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 10-го
числа наступного за місяцем поставки
газу з поточних рахунків відповідача.
За наявності заборгованості за
попередні періоди відповідач
перераховує кошти з поточного рахунка
на поточний рахунок із спеціальним
режимом використання позивача. (п. 6.2.
Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору у разі
зміни НКРЕ ціни на природний газ
Сторони вносять зміни до п. 5.2. цього
Договору з дати набрання чинності
встановленої НКРЕ ціни.

На виконання даного пункту Договору
між цими ж Сторонами були укладені
додаткова угода №1 від 30.09.2011 року до
Договору, якою з 01.10.2011 року
встановлювались нові ціни на газ, та
Додаткова угода №2 від 31.01.2012 року, яка
закріплюючи нові ціни газ, поширювала
свою дію на правовідносини сторін, що
склались між сторонами з 01.01.2012 р.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на
виконання умов Договору він поставив
протягом жовтня-грудня 2011 року та
січня-лютого 2012 року, а відповідач
прийняв природний газ в обсязі 343 394,919
тис. куб.м. на загальну суму 140 242 190,95
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
21.12.2011 р., від 30.11.2011 р., від 31.12.2011 р., від
29.02.2012 р., які містяться в матеріалах
справи. Станом на 26.04.2012 року відповідач
повністю сплатив суму заборгованості
за спожитий природний газ, однак
платежі здійснювались ним не завжди
своєчасно в порушення умов Договору у
зв'язку з чим просить суд стягнути з
відповідача на свою користь інфляційні
збитки в розмірі 252 788 грн. 91 коп. та 168 155
грн. 17 коп. - 3% річних.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей термін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Зі змісту ст. 612 ЦК України вбачається,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Письмовими матеріалами справи
підтверджується та не заперечується
сторонами факт повної сплати основного
боргу в розмірі 140 242 190 грн. 95 коп. станом
на 26.04.2012 року.

Позивач вважає, що його права щодо
своєчасного виконання грошових
зобов'язань по Договору були порушені
відповідачем, починаючи з листопада 2011
року по квітень 2012 року.

В матеріалах справи міститься
додаткова угода №3 від 28.01.2014 р., в якій
сторони домовились про те, що абзац 2 п.
6.2. статті 6 «Порядок та умови
проведення розрахунків» викласти в
новій редакції: «Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ за Договором
здійснюється до 31.01.2014 р.». Крім того,
зазначено, що дана Додаткова угода
поширює дію на відносини сторін, що
фактично склалися між Сторонами з
01.10.2011 р.

Враховуючи те, що остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
за Договором здійснюється сторонами до
31.01.2014 р., суд дійшов до висновку про те,
що нарахування позивачем інфляційних
збитків та 3% річних за зобов'язаннями
листопада 2011 року - лютого 2012 року є
безпідставним та неправомірним,
оскільки право вимоги позивача станом
на день звернення в суд з позовною
заявою (08.01.2014 р.) не настало.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
має довести ті обставини, на які вона
посилається в обґрунтування своїх
доводів і заперечень, а відповідно до ч.
2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які
за законодавством мають
підтверджуватися певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
те, що позивачем не подано достатньо
доказів в обґрунтування своїх вимог,
тому позовні вимоги визнаються судом
такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, від представника
відповідача надійшло клопотання б/н
від 06.02.2014 р. про припинення провадження
на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору, зокрема у
таких випадках: припинення існування
предмета спору, якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань; спір
врегульовано самими сторонами шляхом
перерахування боргу (передачі майна чи
усунення перешкод в користуванні ним)
після звернення кредитора з позовом за
умови подання доказів такого
врегулювання.

Враховуючи те, що сторонами не подано
належних доказів врегулювання даного
спору, суд не вбачає підстав для
припинення провадження у справі
№920/22/14.

Згідно Закону України «Про судовий
збір» та відповідно до вимог ст. ст. 44, 49
ГПК України витрати по сплаті судового
збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Сумигаз» б/н від 06.02.2014 р. про
припинення провадження у справі
відмовити.

2. В позові відмовити.

Повний текст рішення підписаний 11.02.2014
р.

Суддя О.В. Коваленко