ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.02.2014
Справа № 905/134/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Подколзіної Л.Д., при
секретарі судового засідання Татькові
М.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовною заявою:Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Росукрмеханіка», м.Дніпропетровськ

до відповідача:Публічного
акціонерного товариства
«Тельманівський кар'єр», с. Гранітне
Донецької області

про стягнення 8 600грн.

за участю уповноважених сторін:

від позивача - Куліков А.А. - представник
по довіреності №01/07-02 від 07.02.14р.

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Росукрмеханіка»,
м.Дніпропетровськ звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Тельманівський кар'єр», с.
Гранітне Донецької області
заборгованості у розмірі 8 600грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору №ТК/Р/П/1-69
поставки від 16.07.12р. в частині
розрахунків за поставлений товар,
внаслідок чого утворилась
заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем
представлено копію вказаного договору,
копію специфікації №1, копію накладної
№17/09 від 17.09.2012р., копію довіреності ТК
№2742 від 17.09.2012р., копії податкових
накладних №5 від 17.09.2012р., №3 від 07.09.2012р.,
копію платіжного доручення №1297 від
07.09.2012р.

У судовому засіданні 10.02.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги, наполягаючи на
вирішенні спору незалежно від
відсутності відповідача.

Відповідач в засідання суду не
з»явився, однак 10.02.2014р. звернувся до
суду з клопотанням, в якому просить суд
відкласти розгляд справи на більш
пізнішу дату для врегулювання спору
мирним шляхом.

Вислухавши в судовому засіданні
представника позивача та дослідивши
матеріали справи і оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в с т а н о в и в :

16 липня 2012р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Росукрмеханіка», м.Дніпропетровськ
(далі по тексту-Постачальник) та
Публічним акціонерним товариством
«Тельманівський кар'єр», с.Гранітне
Донецької області (далі по
тексту-Покупець) був укладений договір
№ТК/Р/П/1-69 поставки, згідно умов якого
Постачальник зобов"язався поставити, а
Покупець зобов»язався прийняти та
оплатити редуктори, комплектуючи по
найменуванню, кількості, ціні
відповідно зі специфікаціями, які є
невід»ємною частиною договору.

Відповідно до п.5.2 договору розрахунок
за поставлену продукцію згідно
специфікації, яка є невід»ємною
частиною даного договору.

У виконання умов Договору сторонами
була підписана специфікація №1.

За вказаною специфікацією сторони
погодили поставку товару із
зазначенням умов поставки, оплати
(передоплата-30% та 70% протягом 30 днів з
моменту одержання товару), його
найменування, кількісних та якісних
показників, ціни. Специфікація
підписана обома сторонами без
зауважень та скріплена печатками
підприємств.

Пунктами 10.1, 10.2 договору встановлений
строк його дії з моменту підписання і
діє до 31.12.2012р., а в частині розрахунків
до повного їх виконання. У випадку, якщо
ні одна із сторін не висловить своє
бажання про припинення дії даного
договору до сплину його строку, він
вважається пролонгованим на кожний
наступний календарний рік.

Сторонами не представлені суду
докази припинення дії договору, отже,
строк дії договору був автоматично
пролонгований.

Враховуючи вищезазначене, договір, на
який посилається позивач, вважається
судом укладеним, так як в ньому
сторонами передбачені всі істотні
умови.

За приписом ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності,
виконуються на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою
договір №ТК/Р/П/1-69 поставки від 16.07.12р.,
на який позивач посилається як на
підставу своїх вимог, є договором
поставки та підпадає під правове
регулювання норм статті 712 ЦК України
та статей 264-271 ГК України. В частині, що
не суперечить Договору, до вказаного
правочину також застосовуються норми
ЦК України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК
України).

За умовами статті 193 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону і
укладеного договору.

У відповідності до вищевказаної
специфікації, на виконання умов
Договору, за накладною №17/09 від 17.09.2012р.
позивач поставив відповідачеві товар,
а саме: редуктор Ц2У-250-31,5-12 на загальну
суму 12 600грн.

Поставлений згідно означеної
видаткової накладної товар на підставі
довіреності ТК №2742 від 17.09.2012р. з боку
відповідача прийнято уповноваженою
особою, що підтверджується підписами
останнього на вказаній накладній.

З представленої накладної вбачається,
що вона підписані обома сторонами без
жодних зауважень, містить всі
необхідні відомості про товар, а також
містить відомості про фактичне
отримання товару. Тобто, за своїми
ознаками така видаткова накладна є
підтвердженням передачі позивачем та
приймання відповідачем спірного
товару.

На виконання умов договору, відповідач
перерахував на рахунок позивача кошти
в сумі 4 000грн., що становить трохи
більше 30% вартості редуктору. На
підтвердження позивачем представлено
копію платіжного доручення №1297 від
07.09.2012р.

Також, позивач разом з товаром виписав
на дату виникнення податкового
зобов»язання, яке визначається
відповідно до ст.187 Податкового кодексу
- датою відвантаження товарів,
відповідачу податкову накладну №5 від
17.09.2012р., яка містить посилання на
спірний договір поставки.

Оскільки відповідачем отриманий товар
у позивача без будь-яких зауважень,
оплата повинна здійснюватись в термін,
передбачений сторонами у договорі, так
як відповідно до загальних умов
виконання зобов'язання викладених в
ст.ст. 526, 530 ЦК боржник повинен сплатити
одержаний товар в строки, передбачені
умовами договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 692 ЦК зазначено, що отриманий
товар повинний бути оплачений у
повному обсязі за встановленою ціною.

Матеріалами справи доведено, що
відповідачем, в порушення умов
договору, отриманий товар не сплатив.

Таким чином, на час звернення з позовом,
сума заборгованості складає 8 600грн.

Приймаючи до уваги, що позивачем
доведені факти передачі товару
відповідачу та його несплати у
встановлені договором терміни,
господарський суд задовольняє вимогу
позивача щодо стягнення суми
заборгованості в повному обсязі.

Суд відхиляє клопотання відповідача
щодо відкладання розгляду справи з
наступних підстав:

Розгляд справи відкладався, саме з
причин неявки відповідача у засідання
суду та не наданням ним витребуваних
документів по справі.

За вимогами статті 4-5 ГПК України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Відповідно до вимог ст.ст. 4-2,
4-3 ГПК України судом встановлені
принципи судочинства відносно
дотримання рівності та змагальності
учасників судового процесу.

Відповідач в якості обставини для
відкладення розгляду справи
посилається на можливе врегулювання
спору між сторонами мирним шляхом, а
також на надання строку для узгодження
розміру заборгованості.

Позивач в судовому засіданні 10.02.2014р.
пояснив, що немає наміру
врегульовувати спір мирним шляхом. При
цьому, наполягав на вирішенні спору
незалежно від відсутності відповідача.

Разом з цим, судом було надано
достатньо часу відповідачу для
формування і доведення до відома суду
позиції по суті розглядуваного спору з
підтверджуючими доказами (у разі
наявності), а встановлення правової
визначеності довкола заявлених вимог
не може перебувати у залежності від
бажання сторони здійснювати свої
процесуальні права.

З огляду на правову позицію Вищого
господарського суду України,
сформульовану в п.3.9.2 Постанови Пленуму
№18 від 26.12.2011р. у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд створив сторонам,
які брали участь у справі, усі
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства. Отже, у матеріалах
справи достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст.
33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Росукрмеханіка»,
м.Дніпропетровськ до Публічного
акціонерного товариства
«Тельманівський кар'єр», с.Гранітне
Донецької області про стягнення 8
600грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Тельманівський кар'єр»,
с.Гранітне Донецької області на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Росукрмеханіка»,
м.Дніпропетровськ заборгованість у
розмірі 8 600грн., витрати по сплаті
судового збору у сумі 1 720,50грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 10.02.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 14.02.2014р.

Суддя
Л.Д. Подколзіна