КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2014 р. Справа№ 912/836/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі:
Дяченко Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевченко І.В. ( за
довіреністю )

від відповідача : Протосовицька Н.В. (
за довіреністю)

розглянувши апеляційні скарги
Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград" та
Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський банк"

на рішення Господарського суду м. Києва
від 04.11.2013р.

у справі № 912/836/13 (Суддя: Літвінова М.Є.)

за первісним позовом Обласного
комунального виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград"

до Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський банк"

про визнання додаткових угод до
кредитного договору недійсним.

та за зустрічним позовом Акціонерного
комерційного банку
"Східно-Європейський банк"

до Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград"

про стягнення 4094383,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013р. Обласне комунальне
виробниче підприємство
"Дніпро-Кіровоград" звернулось до
господарського суду з позовною заявою
до Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський банк" про
визнання недійсним додаткового
договору №1 від 01.09.2008 до кредитного
договору від 14.11.2006 №2006-53С, №2 від 08.12.2008
до кредитного договору від 14.11.2006
№2006-53С, додатковий договір №3 від 13.02.2009
до кредитного договору від 14.11.2006
№2006-53С.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
директор КП "Світловодський міський
водоканал" ОСОБА_5 не мала відповідних
повноважень на укладення додаткового
договору № 1 від 01.09.2008, №2 від 08.12.2008, №3
від 13.02.2009 до кредитного договору №
2006-53С від 14.11.2006 року у зв'язку з чим він
має бути визнаний недійсним.

В липні 2013 до суду першої інстанції
надійшла зустрічна позовна заява
Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський банк" до Обласного
комунального виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" про стягнення
заборгованості по кредитному договору
№2006-53С від 14.11.2006 у розмірі 4 094 383,16 грн.,
в тому числі: 2 000 000,00 - сума кредиту, 1 694
575,34 грн. - відсотки за користування
кредитом, 399 807,82 грн. - неустойка (пеня за
прострочення сплати відсотків - 84 405,08
грн., пеня за прострочення сплати
кредиту - 206 684,93 грн., штраф за
прострочені відсотки - 58 717,81 грн., штраф
за прострочений кредит - 50 000,00 грн.).

Зустрічні позовні вимоги
мотивовані тим, що на момент укладення
додаткових договорів був чинний статут
позичальника в редакції 2005 року,
відповідно до п.5.1.10 якого, підприємство
має право укладати кредитні договори
під заставу майна підприємства за
згодою власника у порядку визначеному
чинним законодавством. Для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором в іпотеку було
передано нерухоме майно майнового
поручителя - територіальної громади м.
Світловодська в особі Виконавчого
комітету Світловодської міської ради
Кіровоградської області, відповідно до
іпотечного договору від 14.11.2006. Крім
того, лист №478 від 15.06.2009, №7 від 05.01.2010,
виписки по особовому рахунку свідчать
про схвалення позичальником
відсоткової ставки у розмірі 23,5 %
річних.

У жовтні 2013 року через відділ
документального забезпечення суду
першої інстанції дійшла від
представника Акціонерного
комерційного банку
"Східно-Європейський банк" надійшла
заява про збільшення розміру позовних
вимог, в якому останній просив,
стягнути з ОКВП «Дніпро-Кіровоград»
на користь АКБ "Східно-Європейський
банк" заборгованість по Кредитному
договору №20066-53С від 14.11.2006 року в сумі 4
212 909,41 грн. в тому числі:

- кредит - 2 000 000 грн.,

- несплачені відсотки за користування
коштами - 1 800 164,41 грн.

- неустойка - 412 745 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.11.2013 р. по справі № 912/836/13 у
задоволенні первісного позову
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено частково. Стягнуто з
Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград" на
користь Акціонерного комерційного
банку "Східно-Європейський банк"
заборгованість за відсотками у розмірі
2 448 325,98 грн., пеню за відсотками - 91 354,59
грн., штраф за відсотками - 64 705,48 грн. та
43 775,54 грн. судового збору. В іншій
частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції
зазначив на те, що за первісним позовом
Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград" при
укладенні додаткових договорів №1 від
01.09.2008, №2 від 01.09.2008, №3 від 13.02.2009 до
кредитного договору №2006-53С від 14.11.2006
року директор ОСОБА_5 мала необхідний
обсяг цивільної дієздатності, а тому
відсутні підстави визнавати
вищезазначені додаткові договори
недійсними. Стосовно зустрічних
позовних вимог, про стягнення
заборгованості, було частково
відмовлено в стягненні заборгованості,
оскільки був пропущений строк позовної
давності.

Не погоджуючись з рішенням суду,
обласне комунальне виробниче
підприємство "Дніпро-Кіровоград"
звернулось з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва № 912/836/13 від 04.11.2013 р. скасувати в
частині стягнення з Обласне комунальне
виробниче підприємство
"Дніпро-Кіровоград" відсотків в
розмірі 648 161,57 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції здійснивши
розрахунок відсотків за період з 29.07.2008
року по 20.10.2013 рік, що склала суму 2 448 325,98
грн. не було враховано, що відповідно
до виписки «Рух коштів по рахунках» з
14.11.2006 року по 15.10.2012 рік вбачається
сплата ОКВП "Дніпро-Кіровоград"
відсотків за користування кредитом в
розмірі 1 143 075,75 грн.

Також, не погоджуючись з рішенням суду,
Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський банк" звернулось з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить рішення господарського
суду міста Києва № 912/836/13 від 04.11.2013 р.
скасувати в частині відмови АКБ
"Східно-Європейський банк" у стягненні
кредиту в розмірі 2 000 000 грн., 206 684,93 пені
за кредитом, 50 000 штрафу за прострочення
кредиту та прийняти нове рішення, яким
стягнути з Обласне комунальне
виробниче підприємство
"Дніпро-Кіровоград" на користь АКБ
"Східно-Європейський банк" 2 000 000 грн.
кредиту, 206 684,93 пені за кредитом, 50 000
штрафу за прострочений кредит.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції безпідставно
було застосовано строк позовної
давності, оскільки п. 7.12. Кредитного
договору був встановлений строк
позовної давності 5 років, в свою чергу
строк виконання зобов'язання сплив 13
листопада 2009 року, а не як зазначив суд
першої інстанції 28.02.2008.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 13.12.2013 року
було прийнято до розгляду апеляційні
скарги Обласного комунального
виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" та Акціонерного
комерційного банку
"Східно-Європейський банк" та
призначено розгляд справи № 912/836/13 на
22.01.2013 р.

08.01.2014 через відділ документального
забезпечення суду від ТОВ
"Брокінвестгруп" надійшла заява, в якій
зазначено, що відповідно до договору
про передавання в управління
непроданих активів №32-Л від 13.12.2013 р.
ТОВ "Брокінвестгруп" отримало в
управління непродані активи АКБ
"Східно-Європейський банк". Таким чином,
ТОВ "Брокінвестгруп" є
правонаступником АКБ
"Східно-Європейський банк".

22.01.2013 року у судовому засіданні було
оголошено перерву до 27.01.2014 року.

27.01.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
представника Обласного комунального
виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" надійшло
клопотання про припинення провадження
у справі.

Також, 27.01.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
ТОВ "Брокінвестгруп" надійшло
клопотання про приєднання до
матеріалів справи додаткових
документів.

27.01.2014 року, у судовому засіданні було
оголошено перерву до 10.02.2014 року.

10.02.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград"
надійшли письмові заперечення на
клопотання ТОВ "Брокінвестгруп" про
заміну сторони у справі.

У судовому засіданні, 10.02.2014 року
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "Брокінвестгруп"
надав пояснення, якими підтримав
подане ним клопотання про заміну
сторони у справі, а саме заміну
відповідача - Акціонерного
комерційного банку
"Східно-Європейський банк" його
правонаступником - товариством з
обмеженою відповідальністю
"Брокінвестгруп".

Представник позивача проти клопотання
товариства з обмеженою
відповідальністю "Брокінвестгруп" про
заміну сторони у справі заперечив.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду 10.02.2014 року,
клопотання товариством з обмеженою
відповідальністю "Брокінвестгруп" було
задоволено, замінено відповідача
Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський банк" його
правонаступником товариство з
обмеженою відповідальністю
"Брокінвестгруп".

Також, 10.02.2014 року у судовому засіданні
представник Обласного комунального
виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" надав письмове
клопотання про продовження строку
розгляду справи на підставі ст. 69 ГПК
України.

24.02.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
ОКВП "Дніпро-Кіровоград" надійшли
письмові пояснення по справі.

У судове засідання 24.02.2014 року з'явились
представники обох сторін та надали
свої пояснення у справі.

Представник ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» просить його
апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення Господарського суду м. Києва
від 04.11.2013р. скасувати в частині
стягнення з ОКВП «Дніпро-Кіровоград»
відсотків в розмірі 648 161,57 грн. Також
просив, апеляційну скаргу ТОВ
«Брокінвестгруп» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 04.11.2013р. залишити без
змін в частині відмови банку у
стягненні кредиту в розмірі 2 000 000 грн.,
206 684,93 пені за кредитом, 50 000 штрафу за
прострочений кредит.

Представник ТОВ «Брокінвестгруп»
просить його апеляційну скаргу
задовольнити, рішення Господарського
суду м. Києва від 04.11.2013р. скасувати в
частині відмови банку у стягненні
кредиту в розмірі 2 000 000 грн., 206 684,93 пені
за кредитом, 50 000 штрафу за прострочений
кредит та прийняти нове рішення, яким
стягнути з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на
користь Банку 2000 000 грн. кредиту, 206 684,93
грн. пені за кредитом, 50 000 штрафу за
прострочений кредит. Також просив,
апеляційну скаргу ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду м. Києва від 04.11.2013р. залишити без
змін в частині стягнення з ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» відсотків в
розмірі 648 161,57 грн.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційних
скарг, дослідивши письмові докази,
долучені до матеріалів справи,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційні скарги
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Щодо первісних позовних вимог
обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград" про
визнання недійсним додаткового
договору №1 від 01.09.2008 до кредитного
договору від 14.11.2006 №2006-53С, №2 від 08.12.2008
до кредитного договору від 14.11.2006
№2006-53С, додатковий договір №3 від 13.02.2009
до кредитного договору від 14.11.2006
№2006-53С , колегія суддів зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.11.2006 року між Комунальним
підприємством "Світловодський міський
водоканал" та Акціонерним комерційним
банком "Східно-Європейський банк" в
особі відділення № 12 Кременчуцької
філії АКБ "Східно-Європейський банк"
укладений кредитний договір №2006-53С(т. 1
а.с.12)

За умовами якого, банк відкриває
позичальнику відкличну не
відновлювальну кредитну лінію для
поповнення обігових коштів в сумі 2 000
000,00 грн. строком з 14.11.2006 року по 13.11.2009
року, зі сплатою відсотків у розмірі 18,5%
річних та погашення заборгованості
згідно Графіку погашення кредиту. (п.1.1.
кредитного договору).

До кредитного договору були
укладені додаткові договори № 2006-53С
від 14.11.2006, додатковий договір № 2 від
08.12.2008 року року, відповідно до яких
змінено відсоткову ставку кредиту на
23,5 відсотки річних.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з Статутом обласного
комунального виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград", затвердженого
Головою Кіровоградської обласної ради
від 24.02.2012 року (розпорядження №50гр від
24.02.2012 року), передбачено, що комунальне
підприємство "Світловодський міський
водоканал" (ідентифікаційний код 33455258),
зареєстрованого виконавчим комітетом
Світловодської міської ради 31.05.2005 року
реорганізовано шляхом приєднання до
обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград"
згідно з рішенням Світловодської
міської ради від 27.09.2011 р. №302 та рішення
Кіровоградської обласної ради від
23.09.2011 р. №189.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, комунальне
підприємство "Світловодський міський
водоканал" (ідентифікаційний код 33455258)
припинено, правонаступник Обласне
комунальне виробниче підприємство
"Дніпро-Кіровоград" (ідентифікаційний
код 03346822).

З матеріалів справи вбачається, що
01.09.2008 року між позичальником в особі
директора ОСОБА_5 та банком в особі
начальника Світловодського відділення
№12 Кременчуцької філії ОСОБА_6 був
укладений додатковий договір №1 до
кредитного договору, згідно якого
відсоткова ставка за користування
кредитом встановлена в розмірі 23,5 %
річних.(т.1 а.с.18)

Додаткові договори № 2 від 08.12.2008 року
та № 3 від 13.02.2009 року з боку
позичальника також були підписані
директором ОСОБА_5.(т.1 а.с.19,20)

Первісні позовні вимоги, обласного
комунального виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград", виникли внаслідок
того, що під час укладання додаткових
договорів №1 від 01.09.2008, №2 від 01.09.2008, №3
від 13.02.2009, директор КП "Світловодський
міський водоканал" ОСОБА_5 не була
уповноважена на укладання вказаних
договорі, а тому на підставі ст. 215, 241
Цивільного кодексу України, а тому не
мала повноважень на підписання
додаткових угод.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні первісного позову дійшов
до висновку, що при укладенні
додаткових договорів №1 від 01.09.2008, №2
від 01.09.2008, №3 від 13.02.2009 до кредитного
договору №2006-53С від 14.11.2006 року
директор ОСОБА_5 мала необхідний обсяг
цивільної дієздатності, а тому
відсутні підстави визнавати
вищезазначені додаткові договори
недійсними.

Колегія суддів, погоджується в цій
частині з висновком суду першої
інстанції, та зазначає наступне.

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції, додаткові договори до
кредитного договору №2006-53С від 14.11.2006
від Комунального підприємства
"Світловодський міський водоканал"
були підписані директором ОСОБА_5, на
підставі статуту, затвердженого
рішенням Світловодської міської ради
від 29.06.2005 року за №1013 та
зареєстрованого, зі змінами,
виконавчим комітетом Світловодської
міської ради Кіровоградської області
04.07.2005 р., номер запису 1000183, та
рішень Світловодської міської ради
Десятої сесії п'ятого скликання від
02.11.2006 року за №142, Одинадцятої сесії
п'ятого скликання від 14.11.2006 року за №143.

Відповідно до п.5.1.10 статуту,
затвердженого рішенням
Світловодської міської ради від 29.06.2005
року за №1013 та зареєстрованого, зі
змінами, виконавчим комітетом
Світловодської міської ради
Кіровоградської області 04.07.2005 р., номер
запису 1000183, підприємство має
право укладати кредитні договори під
заставу майна підприємства за згодою
власника у порядку, що визначений
чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що
дозвіл на отримання кредиту надала
Світловодська міська рада
Кіровоградської області, що
підтверджується відповідним її
рішенням № 142 "Про надання дозволу
комунальному підприємству
"Світловодський міський водоканал" на
отримання кредиту шляхом відкриття
кредитної лінії" від 02.11.2006 року та
рішенням № 143 від 14.11.2006 "Про внесення
змін до рішення Світловодської міської
ради від 02.11.2006 № 142 "Про надання дозволу
комунальному підприємству
"Світловодський міський водоканал" на
отримання кредиту шляхом відкриття
кредитної лінії".

Відповідно до ч. 2 статті 203 ЦК України
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Частиною 1 статті 238 ЦК України
передбачено, що представник може бути
уповноважений на вчинення лише тих
правочинів, право на вчинення яких має
особа, яку він представляє.

Як визначено в статуті підприємства,
останне є власністю територіальної
громади міста і підпорядковане
Світловодському виконавчому комітету
(далі Орган управління) Світловодської
міської ради (далі Власник).

Генеральний директор самостійно
вирішує питання діяльності
підприємства, за винятком тих, що
віднесені до компетенції власника
уповноваженого органу (п. 6.3 Статуту).

Згідно п. 5.1.10 Статуту, підприємство має
право укладати кредитні договори під
заставу майна підприємства за згодою
власника у порядку, що визначений
чинним законодавством.

Окрім того, п. 7.10 Кредитного договором,
сторони погодили, що він залишається
чинним до дати повної сплати
позичальником заборгованості за цим
кредитним договором.

А додатковими кредитними договорами,
сторони лише вносили зміни до певних
пунктів Кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що
дозвіл на отримання кредиту надала
Світловодська міська рада
Кіровоградської області, що
підтверджується відповідним її
рішенням № 142 «Про ндання дозволу
комунальному підприємству
«Світловодський міський водоканал» на
отримання кредиту шляхом відкриття
кредитної лінії» від 02111.2006 року та
рішенням № 143 від 14.11.2006 року від 14.11.2006
року «Про внесення змін до рішення
Світловодської міської ради від 02.11.2006
року № 142 « Про надання дозволу
комунальному підприємству
«Світловодський міський водоканал» на
отримання кредиту шляхом відкриття
кредитної лінії».

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, в іпотеку банку
було передано нерухоме майно майнового
поручителя - територіальної громади м.
Світловодська в особі Виконавчого
комітету Світловодської міської ради
Кіровоградської області згідно
іпотечного договору від 14.11.2006 року,
посвідченого державним нотаріусом
Світловодської міської державної
нотаріальної контори Н.І. Москаленко та
зареєстрованого в реєстрі за № 1-2966.

Оспорюванні додаткові договори також
були схвалені позичальником, про що
свідчать листи та інші підтверджуючі
документи наявні в матеріалах справи,
зокрема:

- листи КП "Світловодський міський
водоканал" № 478 від 15.06.2009 року та № 7 від
05.01.2010 року, відповідно до яких
позичальник підтвердив факт отримання
кредиту та встановлення відсоткової
ставки в розмірі 23,5 % річних;(т.1 а.с.101,102)

- виписки по особових рахунках
позичальника, які свідчать про рух
коштів: погашення позичальником
процентів по кредиту за час
користування кредитними коштами, про
що свідчить також довідка банку,
платіжні доручення тощо (т.1 а.с.105,106).

Відповідно до ст. 241 ЦК України
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до п.3.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" наступне схвалення
юридичною особою правочину, вчиненого
від її імені представником, який не мав
належних повноважень, унеможливлює
визнання такого правочину недійсним
(стаття 241 ЦК України). Настання
передбачених цією статтею наслідків
ставиться в залежність від того, чи
було в подальшому схвалено правочин
особою, від імені якої його вчинено;
тому господарський суд повинен у
розгляді відповідної справи
з'ясовувати пов'язані з цим обставини.
Доказами такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що при укладанні
додаткових договорів №1 від 01.09.2008, №2
від 01.09.2008, №3 від 13.02.2009 до кредитного
договору №2006-53С від 14.11.2006 року
директор ОСОБА_5 мала необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Судом першої
інстанції, правомірно було відмовлено
в задоволенні первісної позовної заяви
про визнання недійсним додаткового
договору №1 від 01.09.2008 до кредитного
договору від 14.11.2006 №2006-53С, №2 від 08.12.2008
до кредитного договору від 14.11.2006
№2006-53С, додатковий договір №3 від 13.02.2009
до кредитного договору від 14.11.2006
№2006-53С.

Відносно зустрічних позовних вимог
Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський банк" про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №2006-53С від 14.11.2006 в сумі 4 212
909,41 грн. (з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог), колегія
суддів зазначає наступне.

Відмовляючи частково в задоволенні
зустрічних позовних вимог в частині
стягнення боргу за кредитом у розмірі 2
000 000 грн., суд першої інстанції
встановив, що оскільки представником,
обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград", було
заявлено клопотання про застосування
позовної давності, то суд відмовляє
Банку в стягненні боргу за кредитом у
розмірі 2 000 000 гривень, щодо яких сплив
строк позовної давності.

Однак, колегія суддів з таким висновком
суду першої інстанції не погоджується
з наступних підстав.

Відповідно до п. 7.12. Кредитного
договору Банк і Позичальник
домовились, що строк позовної давності
за цим Кредитним договором - 5 (п'ять)
років.

Згідно з умовами Кредитного договору
даний кредит був виданий Позичальнику
на строк до 13.11.2009.

Факт отримання кредиту Позичальником
підтверджується випискою з руху коштів
по позичковому рахунку.

Згідно п. 3.3.1. Кредитного договору
Позичальник, зобов'язався забезпечити
повернення усіх траншів, наданих в
межах кредитної лінії, не пізніше 13.11.2009
на рахунок № 4886 та сплатити
відсотки за користування кредитом на
рахунок № 4886 по останній робочий
день кожного поточного місяця із свого
поточного рахунку №4886.

ОКВП "Дніпро-Кіровоград" зобов'язань за
кредитним договором не виконав,
заборгованість по тілу кредиту
своєчасно не сплачував, таким чином
утворилась заборгованість в розмірі 2
000 000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. А згідно до ст.
629 ЦК України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Приймаючи рішення суд першої інстанції
не взяв до уваги, що відповідно до
пункту 7.12 Кредитного договору сторони
домовились про встановлення строку
позовної давності за цим договором - 5
років. Також відповідно до додаткового
договору № 3 до кредитного договору № 3
від 13 лютого 2009 року пункт 1.1 статті 1
Кредитного договору викладений в
наступній редакції: банк переводить
позичальнику відкличну невідкличну
кредитну лінію в кредит у сумі 2 000 000
грн., на поповнення обігових коштів
підприємства, строком з 13 лютого 2009
року по 13 листопада 2009 року зі сплатою
відсотків у розмірі 23,5 річних, оплата
за кредитом при наявності кредитних
ресурсів проводиться на поточний
рахунок позичальника або з позикового
рахунку, при цьому не зазначається на
погашення заборгованості відповідно
до графіку погашення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що за
період з 15.11.2006 по 28.02.2008 банком надано
позичальнику кредитні кошти у розмірі
2 000 000,00 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
та не заперечується ОКВП
"Дніпро-Кіровоград".

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції, про те,
що оскільки сплив строк позовної
давності, в частині задоволення
зустрічних вимог у розмірі 2 000 000
гривень та відповідно у стягненні
неустойки за неповернення кредиту,
слід відмовити, оскільки сторони в
пункті 7.12 Кредитного договору
домовилися про встановлення строку
позовної давності за цим договором - 5
років.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного
кодексу України, за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Таким чином, помилковим є висновок суду
першої інстанції, що банком заявлені
вимоги по кредиту за період з 15.11.2006 по
28.02.2008, оскільки відповідно до наданого
Банком до заяви про збільшення розміру
позовних вимог розрахунку
заборгованості по кредиту дата - 28.02.2008
є датою видачі останнього траншу по
кредиту в розмірі 70 673,55 гривень, а не
кінцевим строком виконання зобов'язань
за Кредитним договором. (т.2 а.с.89)

Судом першої інстанції не було взято до
уваги, що згідно до пункту 1.1
Кредитного договору строк виконання
зобов'язань за Кредитним договором
сплив 13 листопада 2009 року, а не 28.02.2008
року.

Враховуючи вищевикладені обставини,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції помилково
відмовлено Банку в стягненні з
Боржника кредиту в розмірі 2 000 000
гривень, застосувавши строк позовної
давності, оскільки на момент звернення
Банком із позовом до суду - 29.07.2013 - строк
позовної давності (5 років) щодо вимог
Банку до Боржника не сплив.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги
Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський Банк» є
обґрунтованими та доведеними
належними та допустимим доказами у
справі, а тому підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача про
неправомірність стягнення одночасно
штрафу та пені, колегія суддів зазначає
наступне.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, якими зокрема є
сплата неустойки, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 216 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з статтею 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойки, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 статті 551 ЦК України визначає,
що якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

Таким чином, чинне законодавство
допускає можливість одночасного
стягнення з учасника господарських
відносин, що порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені, які не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності.

Зазначену правову позицію наведено
також у постановах Верховного Суду
України від 30.05.2011 р. № 42/252, від 09.04.2012 №
20/246-08.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції щодо стягнення пені за
відсотками - 91 354, 59 грн., штрафу за
відсотками 64 705,48 грн., згідно
розрахунку наданого позивачем за
зустрічним позовом до суду першої
інстанції.

Стосовно апеляційної скарги обласного
комунального виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград", в якій останній
просив скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
04.11.2013 року в частині стягнення з
обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград"
відсотків в розмірі 648 161,57 грн. колегія
суддів вважає їх обґрунтованими
зважаючи на наступне.

Згідно розрахунку заборгованості
поданого Акціонерного комерційного
банку "Східно-Європейський Банк»
відсотки, нараховані за період з 14.11.2006
року по 20.10.2013 рік становлять 2 943 240,16
грн. Погашено відсотки за період з
29.11.2006 року по 12.01.2010 рік на суму 1 143 075,75
грн. Відтак, борг по відсоткам згідно
розрахунку АКБ «Східно-Європейський
Банк» становить 1 800 164,41 грн.

Відповідно до виписки «Рух коштів по
рахунку» з 14.11.2006 року по 15.10.2012 року
вбачається сплата ОКВП
"Дніпро-Кіровоград" відсотків за
користування кредитом в розмірі 1 143
075,75 грн.

Як вбачається з позовних вимог,
Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський Банк» було
заявлено до стягнення суму відсотків в
розмірі 1 800 164,41 грн., зазначене не
заперечувалось представником, а судом
першої інстанції стягнуто 2 448 325,98 грн.,
без врахування сплачених відсотків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення господарського суду міста
Києва від 04.11.2013 року по справі №912/835/13 в
частині стягнення з ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» відсотків
необхідно скасувати та стягнути
заборгованість за відсотки за
користування кредитом в розмірі 1 800 164,41
грн.

Окрім того, представником ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» було подано через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду, клопотання про
припинення провадження у справі у
зв'язку з тим, що 09.01.2014 року
господарським судом Кіровоградської
області було винесено рішення по
справі № 5013/1474/11 за позовом
Акціонерного комерційного банку
«Східний -Європейський банк» до
відповідачів виконавчого комітету
Світловодської міської ради, за участю
третьої особи , яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» про звернення
стягнення боргу на предмет іпотеки.

Колегія суддів, вважає, що зазначене
клопотання задоволенню не підлягає,
оскільки предметом спору у справі №
5013/1474/11 є звернення стягнення боргу на
предмет іпотеки, а предметом спору за
зустрічним позовом у справі № 912/836/13
стягнення заборгованості .

Отже, місцевий господарський суд при
прийнятті оскарженого рішення
наведеного не врахував, не повністю
з'ясував обставини, що мають значення
для справи натомість, виходячи з
наявних в матеріалах справи доказів,
виніс помилкове рішення.

Відповідно до ст. 104 ГПК України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи, неправильне застосування норм
матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги є обґрунтованими і підлягають
задоволенню, а оскаржуване рішення
господарського суду міста Києва від
04.11.2013р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Обласного
комунального виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" та Акціонерного
комерційного банку
"Східно-Європейський банк" на рішення
господарського суду міста Києва від
04.11.2013 року у справі № 912/836/13
задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста
Києва від 04.11.2013 року у справі № 912/836/13
щодо задоволення вимог по зустрічному
позову, скасувати та викласти в
наступній редакції : Стягнути з
Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград" (25009 м.
Кіровоград, вул. 50 років Жовтня, 19-а, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Брокінвестгруп"(40020, м. Суми, вул. Л.
Українки, 14, )
заборгованість по кредиту 2 000 000 грн. , 1
800 164,41 грн. несплачені відсотки за
користування коштами, пеню за
відсотками 91 354,59 грн., штраф за
відсотками 64 705,48 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути з Обласного комунального
виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" (25009 м. Кіровоград,
вул. 50 років Жовтня, 19-а, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Брокінвестгруп"(40020,
м. Суми, вул. Л. Українки, 14, ) 68820 грн. судовий збір за подачу
зустрічної позовної заяви.

Видачу наказу доручити Господарському
суду міста Києва

Матеріали справи №912/836/13 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко