ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

26 лютого 2014 р.

Справа № 902/1765/13

за позовом:Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до:Державного підприємства
"Сільськогосподарське підприємство
"Іллінецьке" ( вул. Леніна, буд. 6, с.
Іллінецьке, Іллінецький р-н, Вінницька
обл., 22712)

про стягнення 37 435 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Василишена
Н.О.

Представники

позивача : не з'явився;

відповідача : не з'явився;

ВСТАНОВИВ :

Подано позов фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 до державного
підприємства "Сільськогосподарське
підприємство "Іллінецьке" про
стягнення 37 435 грн. боргу.

Ухвалою суду від 30.12.2013 року порушено
провадження у справі № 902/1765/13 з
призначенням судового засідання на
21.01.2014 року.

Ухвалою суду від 21.01.2014 року відкладено
розгляд справи на 26.02.2014 року, з
об'єктивних причин.

В судове засідання 26.02.2014 року
представник позивача не з'явився, при
цьому в матеріалах справи міститься
заява останнього про розгляд справи по
суті без його участі та в якій
зазначено, що позов підтримує в
повному обсязі.

В судове засідання 26.02.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про дату, час та місце судового
засідання належним чином повідомлений,
про що свідчить поштове повідомлення,
яке наявне в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

При цьому суд констатує, що
відповідачем не подано жодного
клопотання, заяви, телеграми, в тому
рахунку і щодо перенесення розгляду
справи, її відкладення чи неможливості
забезпечити участь в судовому
засіданні свого представника.

Беручи до уваги приписи ст.69 ГПК
України щодо строків вирішення спору
та той факт, що неявка в засідання суду
відповідача або його представника,
належним чином та відповідно до
законодавства повідомлених про дату,
час та місце судового засідання, не
перешкоджає розгляду справи, суд
дійшов висновку про розгляд справи за
наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75
ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

22 червня 2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
доручення № 3 ( далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Довіритель
доручає, а Повірений приймає на себе
зобов'язання організувати виконання
авіаційно-хімічних робіт на об'ємах
Довірителя.

Відповідно до п.2.2.3. договору по
закінченню робіт скласти акти
виконаних робіт, розглянути звіт про
виконання доручення, та прийняти
рішення про його затвердження ( не
затвердження) з подальшим підписанням
акту звірки взаєморозрахунків з
Повіреним.

Відповідно до п.4.1. договору винагорода
Повіреному, яка складає 45 гр. за 1 га за
один оброблений гектар при дозуванні 100
л,кг/га, виплачується довірителем на
підставі узгодженого та затвердженого
звіту про виконання доручення.

Відповідно до п.4.3. договору оплата
виконаних робіт (винагорода та
відшкодування витрат) здійснюється
Замовником в два етапи.

Відповідно до п.4.5. договору Довіритель
здійснює оплату робіт шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Повіреного.

Позивач свої зобов'язання передбачені
договором виконав в повному обсязі,
останнім в період з 22.06.2013 року по 30.06.2013
року, було виконано роботи в повному
обсязі, що підтверджується підписаними
сторонами актом прийому - передачі
виконаних робіт від 26.06.2013 року.
Відповідно до обопільно підписаного
акту, позивач виконав
авіаційно-хімічні роботи в об'ємі 943 га.,
на загальну суму 42 435,00 грн.

Натомість, відповідач свої
зобов'язання виконав частково, а саме,
останнім було сплачено 5000,00 грн., про що
свідчить банківська виписка, копія
якої наявна в матеріалах справи. Тобто,
заборгованість відповідача становить
37 435,00 грн.

Несплата відповідачем заборгованих
коштів, спонукало позивача звернутись
з позовом до суду.

З наявних матеріалів справи видно, що
станом на день розгляду справи в суді
відповідач повністю заборгованість не
сплатив.

Дослідивши надані докази, суд дійшов
такого висновку.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України (далі -ГК України)
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України (далі -ЦК
України) з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами склалися правовідносини
щодо надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Заборгованість відповідача
підтверджується матеріалами справи та
доводами позивача, тому враховуючи
викладене позов в частині стягнення 37
435,00 грн. основного боргу підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог з віднесенням судових витрат на
відповідача згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36,
43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства
"Сільськогосподарське підприємство
"Іллінецьке" ( вул. Леніна, буд. 6, с.
Іллінецьке, Іллінецький р-н, Вінницька
обл., 22712, ) на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, і/номер НОМЕР_1) 37 435,00 грн.
заборгованості, 1720,50 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Копію рішення надіслати сторонам.

Повне рішення складено 03 березня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу АДРЕСА_1

3 - відповідачу ( вул. Леніна, буд. 6, с.
Іллінецьке, Іллінецький р-н, Вінницька
обл., 22712)