м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25046/13 17.02.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Головіної К.І., при
секретарі судового засідання
Крапивній А.М., розглянувши матеріали
справи

за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Севастопольгаз"

до Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування"

про стягнення заборгованості в розмірі
4 532,85 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився від
відповідача:Цівінська Н.М. -
представник за довіреністю № 2-13д від
17.12.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва
звернулось Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Севастопольгаз" (надалі-
позивач) з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" (надалі-відповідач)
про стягнення заборгованості в розмірі
4 532,85 грн.

В обґрунтування своїх вимог Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Севастопольгаз" посилається на
порушення Публічним акціонерним
товариством "Укргазвидобування" умов
договору купівлі - продажу скрапленого
газу № А132-1/2223сг-11 від 22.12.2010
р. в частині кількості поставленого
скрапленого газу, внаслідок чого у
останнього станом на 01.03.2011 р. виникла
заборгованість у розмірі 4
532,85 грн..

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав через
канцелярію суду клопотання про розгляд
справи без участі свого представника.

Присутній у судовому засіданні
представник відповідача проти позову
заперечив, просив відмовити в
задоволенні позовних вимог, зазначив,
що позивач в порушення умов договору,
не прийняв скраплений газ в кількості,
яка передбачена договором купівлі -
продажу скрапленого газу № А132-1/2223сг-11
від 22.12.2010 р..

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд
розглянув справу без участі
представника позивача за наявними в
ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд вважає,
що позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2010 р. між
Публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Севастопольгаз" (покупець), Дочірньою
компанією «Украгазвидобування»,
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (продавець), та
Українською аграрною біржею
(надалі-біржа) був укладений договір
купівлі - продажу скрапленого газу №
А132-1/2223сг-11 (надалі - договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору на
спеціалізованому аукціоні № 132-1 з
продажу скрапленого газу для потреб
населення, що відбувся 22.12.2010 р., за
результатами проведення торгів
покупець купує у продавця скраплений
газ власного виробництва. покупець
зобов'язується оплатити та прийняти
скраплений газ на умовах цього
договору, а продавець зобов'язується
передати покупцю скраплений газ у
лютому 2011 р., відповідно до графіка
поставки, вказаного у п. 5.2 договору, в
загальній кількості 25 тонн.

Пунктами 2.1, 2.3 договору встановлено, що
ціна за одну тону скрапленого газу без
врахування вартості його
транспортування складала 2 995,00 грн., в
т.ч. ПДВ 20%. Загальна сума даного
договору складає 74 875,00 грн., у тому
числі сума ПДВ - 12479,17 грн.

Як передбачено п.п. 3.1, 3.2 договору,
поставка скрапленого газу
здійснюється продавцем рівномірно,
протягом декади, на умовах:
франко-резервуар Управління з
переробки газу і газового конденсату
(ТЦСК Базилівщина) у строки, визначені
п. 5.2 договору. Поставка скрапленого
газу здійснюється після отримання
продавцем оплати згідно п. 5.2 договору.

Фактичний обсяг скрапленого газу,
поставленого продавцем покупцю,
оформляється актами
приймання-передачі до 15 числа місяця
наступного за звітним, на підставі
документів на відвантаження наданих
покупцем продавцю (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору даний
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
28.02.2011 р., а в частині розрахунків до їх
повного виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 175
Господарського кодексу України
встановлює, що майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються ЦК
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші),
або утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу
України встановлено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів до нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
передбачено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

У судовому засіданні встановлено, що
згідно акту звірки взаєморозрахунків
на виконання умов договору
відповідачем в лютому 2011 р. було
передано позивачу 24,820 тонн скрапленого
газу позивачу. Позивач сплатив за
фактично поставлений газ 78 868,75 грн., з
яких 74 875,00 грн. - оплата за скраплений
газ та 3 993,75 грн. - сума попереднього
внеску, перерахованого позивачем біржі
відповідно до договору купівлі -
продажу скрапленого газу, що
підтверджується засвідченими належним
чином копіями банківських виписок.

При цьому, судом встановлено, що
вартість поставлених позивачу 24,820 тонн
скрапленого газу, становить 74335,90 грн.,
що підтверджується актом приймання -
передачі від 28.02.2011 р. та актом звірки
розрахунків за період з 01.01.2011 р. по
31.03.2011 р., а, отже, вартість
недопоставленого скрапленого газу
склала 539,10 грн.

Позивач вважає, що на порушення умов
договору відповідачем не додано
скрапленого газу за договором поставки
в загальному об'ємі 0,18 тонн., тому
останній повинен йому повернути суму
сплаченої вартості за недопоставлений
скраплений газ на суму 539,10 грн.
та суму попереднього внеску,
перехованого біржі, у розмірі 4 532,85 грн.

Як визначено статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Пунктом 3.4 договору
передбачено, що покупець самостійно
забезпечує та оплачує послуги по
транспортуванню та наливу скрапленого
газу по окремому договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 та ст. 204
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано
недійсним в судовому порядку, він має
такі ж правові наслідки, як і будь-який
дійсний договір, зокрема, є
обов'язковим для виконання його
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 664 Цивільного
кодексу України обов'язок продавця
передати товар покупцеві вважається
виконаним у момент надання товару в
розпорядження покупця, якщо товар має
бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.
Відповідно до ст. 610
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З матеріалів справи не вбачається
та судом не встановлено визнання
недійсною умови договору в частині
обов'язку позивача самостійно
забезпечувати та оплачувати послуги по
транспортуванню та наливу скрапленого
газу.
Вказане свідчить про
порушення позивачем умов договору в
частині надання відповідачу тари для
наливу скрапленого газу та виключає
вину відповідача у недопоставці газу,
оскільки позивач у встановленому
порядку не забезпечив прийняття газу
та його транспортування.

Таким чином, суд, розглянувши спір
за наявними у справі доказами, прийшов
до висновку, що з боку відповідача
порушення зобов'язань за договором
купівлі - продажу скрапленого газу №
А132-1/2223сг-11 від 22.12.2010 р. не було, а тому
вимоги позивача про стягнення
заборгованості в сумі
недопоставленого газу є
необгрунтованими та безпідставними, у
зв'язку з чим у позові в цій частині
необхідно відмовити.

Щодо вимог позивача в частині
стягнення попереднього внеску,
сплаченого біржі в сумі 3 993,75 грн., суд
визнає такі вимоги безпідставними та
нічим необгрунтованими, а, отже, і в цій
частині суд відмовляє у задоволенні
позову.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 32 - 35, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Севастопольгаз" до Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" про стягнення
заборгованості в розмірі 4 532,85 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 17 лютого 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 24
лютого 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя

К.І. Головіна