ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.02.2014
Справа № 905/845/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Чернової О.В.,
при секретарі судового засідання
Лагодіні Д.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металургремонт",
м.Маріуполь Донецької області

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча", м. Донецьк

про стягнення неустойки за
користування майном після припинення
договору оперативної оренди №4707 від
05.12.2011 року в розмірі 60 000,00 грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: Кавун І.О. за довіреністю

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Металургремонт",
м.Маріуполь Донецької області
(далі-Позивач) звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча",
м. Донецьк (далі-Відповідач) про
стягнення неустойки за користування
майном після припинення договору
оперативної оренди №4707 від 05.12.2011 року
в розмірі 60 000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на припинення орендних
правовідносин за договором
оперативної оренди №4707 від 05.12.2011р. та
ухилення Відповідача від своєчасного
повернення орендованого майна,
внаслідок чого була нарахована
стягувана неустойка за період з 01
грудня 2013р. по 31 січня 2014р.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 526, 530, 546, 549, 610-612, 625, 629,
785 Цивільного кодексу, ст. 283
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 22, 54 Господарського процесуального
кодексу України.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав відзив на позовну
заяву, в якому вказав, що неустойка є
окремим видом забезпечення виконання
зобов'язань, передбачених ст.546 ЦК
України, угода відносно якої повинна
здійснюватися у письмовій формі.

Заслухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
суду сторонами докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2011р. між Відкритим акціонерним
товариством "Металургремонт"
(Орендодавець) та Публічним
акціонерним товариством
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" (Орендар)
укладений договір оперативної оренди
№4707, за умовами якого (п.1.1.)
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв у тимчасове платне володіння
та користування основні засоби
(нежитлові приміщення, транспортні
засоби, обладнання), яке знаходиться за
адресою: м. Маріуполь, вул. Вузівська, 9.

Відповідно до п.1.2. договору склад та
вартість майна з урахуванням
індексації станом на 01.12.2011р. визначені
в Переліку майна, який погоджений
сторонами, є Додатком №1 до даного
договору.

Згідно п.2.1. договору майно вважається
переданим в оренду з моменту
підписання обома сторонами акту
приймання-передачі майна, який є
невід'ємною частиною даного договору.

За приписами п.4.1. договору орендна
плата в місяць за даним договором
складає 12500,00грн., ПДВ 2500,00грн., всього
15000,00грн. Орендодавець виставляє
Орендарю рахунок за орендну плату
майна та надає податкову накладну та
акти виконаних робіт не пізніше 1-го
числа місяця наступного за звітним. (п.
4.2.)

Пунктом 4.3. договору встановлено, що
орендна плата сплачується Орендарем
щомісячно, не пізніше 15 числа місяця,
наступного за звітним, при наявності
рахунку, акта наданих послуг та
податкової накладної від Орендодавця.
Розмір орендної плати підлягає
індексації в порядку, передбаченому
діючим законодавством(п.4.5. договору).

За приписами п.5.3.2. договору Орендар
зобов'язався в передбачені строки
здійснювати платежі за даним
договором за орендоване майно.

Даний договір набирає чинності з
01.12.2011р. та діє до 30.11.2012р. (п.3.1. договору).
Договір підписано обома сторонами та
скріплено печатками підприємств.

Відповідно до п.п. 2.3-2.4 Договору майно
вважається повернутим Орендодавцю з
моменту підписання акту
приймання-передачі майна, який є
невід'ємною частиною цього договору.
Орендоване майно повинно бути передано
орендарем та прийнято Орендодавцем
протягом 15 днів з моменту спливу строку
дії договору або при його достроковому
розірванні.

До укладеного договору між сторонами
був складений та підписаний Додаток №1
- Перелік майна, який містить відомості
щодо складу та вартості переданого в
оренду майна.

01 грудня 2011р. між сторонами складений
та підписаний акт приймання-передачі
майна, відповідно до якого
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв у тимчасове платне володіння
та користування майно, яке перелічено в
Додатку №1. Акт підписано обома
сторонами та скріплено печатками
підприємств.

30 листопада 2012 року, у зв'язку з
закінченням строку дії, Договір
оперативної оренди №4707 від 05.12.2011р.
припинено.

Як зазначає Позивач, свої зобов'язання
за договором щодо повернення предмета
договору оренди за актом
приймання-передачі Відповідач не
виконав, що стало підставою для
нарахування неустойки з 01 грудня 2013р.
по 31 січня 2014р., на примусовому
стягненні якої він наполягає.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає вимоги
Позивача такими, що підлягають
задоволенню, з огляду на наступне:

Як вбачається із матеріалів справи,
сутність розглядуваного позову
полягає у примусовому спонуканні
Відповідача до сплати неустойки за
період неповернення орендованого
майна після припинення орендних
правовідносин у зв'язку з закінченням
строку його дії.

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються насамперед його
положеннями та іншими актами
господарського законодавства, зокрема
- Цивільним кодексом України, а також -
умовами договору оренди №4707 від
05.12.2011р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму (оренди) наймач
зобов'язаний повернути наймодавцю річ
у стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Отже, в контексті зазначених норм
договір оренди №4707 від 05.12.2011р. є
належною підставою для виникнення у
останнього прав відносно володіння та
користування об'єктом оренди та
обов'язку із повернення цього об'єкту
оренди у разі припинення орендних
правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов.

Як встановлено ч. 2 ст. 291 Господарського
кодексу України закінчення строку дії
договору є підставою для його
припинення.

Виходячи із наявних матеріалів справи,
строк орендних правовідносин, в межах
яких Відповідач міг правомірно
володіти та користуватися наявним у
нього об'єктом оренди, визначався
періодом з 01 грудня 2011р. і по 30
листопада 2012р. Після настання
визначеного в п.3.1. Договору останнього
дня строк його дії закінчився, на новий
строку договір не пролонговано.

Таким чином, Відповідач не мав жодних
підстав для ухилення від виконання
обов'язку із повернення орендованого
майна на протязі 15 днів з моменту
закінчення строку дії договору за
актом приймання-передачі відповідно до
п.2.3-2.4 Договору.

Як встановлено судом, в матеріалах
справи відсутній акт прийому-передачі,
який би свідчив про повернення
Відповідачем об'єкту оренди у
встановлений в Договорі строк, в той
час як згідно п.5.3.9 обов'язок щодо
складання акту приймання-передачі про
повернення майна покладається на
Орендаря.

Частина 2 ст. 785 Цивільного кодексу
України безпосередньо (незалежно від
наявності відповідного застереження у
договорі) встановлює обов'язок
Орендаря, який прострочив повернення
об'єкту оренди, на вимогу Орендодавця
сплатити неустойку у розмірі подвійної
плати за користування майном за час
прострочення його повернення.

Таким чином, Позивачем правомірно
нараховувано неустойку за період з
01.12.2013р. і по 31.01.2014р.

Доводи відповідача щодо
неправомірності нарахування
неустойки, яка по своїй суті є окремим
видом забезпечення виконання
зобов'язань, передбачених ст.546 ЦК
України, оскільки сторонами не
укладалось письмової угоди відносно
такого забезпечення спростовуються
позицією Вищого господарського суду,
викладену в інформаційному листі N
01-06/735/2012 від 29.05.2012 р.

Так відповідно до абз.3,4 п.2 вказаного
листа неустойка, стягнення якої
передбачено частиною другою статті 785
ЦК України, є самостійною майновою
відповідальністю у сфері орендних
правовідносин і визначається
законодавцем як подвійна плата за
користування річчю за час
прострочення, а тому застосування до
неї спеціальної позовної давності є
неправильним (див. постанову
Верховного Суду України від 20 березня
2012 року у справі N 40/117).

Таким чином, ця неустойка не може бути
ототожнена з неустойкою (штрафом,
пенею), передбаченою пунктом 1 частини
другої статті 258 ЦК України, оскільки,
на відміну від приписів статті 549 ЦК
України, її обчислення не здійснюється
у відсотках від суми невиконання або
неналежного виконання зобов'язання
(штраф), а також у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (пеня).

Отже, неустойка, передбачена ст.785 ЦК
України, за користування майном за час
прострочення його повернення у розмірі
подвійної плати, може бути нарахована
незалежно від наявності відповідного
застереження у договорі.

Здійснивши перевірку заявленої суми,
суд встановив її відповідність
обставинами справи, з огляду на що
задовольняє вимоги Позивача про
стягнення неустойки в сумі 60000,00 грн. у
повному обсягу.

Судові витрати у відповідності до
вимог ч.2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стягуються з Відповідача на користь
Позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металургремонт",
м.Маріуполь Донецької області до
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча",
м. Донецьк про стягнення неустойки за
користування майном після припинення
договору оперативної оренди №4707 від
05.12.2011 року в розмірі 60 000,00 грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча» (87504,
м. Маріуполь, Донецької області, вул.
Левченко, б.1, , р/р
№7612 в ПАТ «ПУМБ» м. Донецьк, МФО
334851) на користь Товариства з додатковою
відповідальністю «Металургремонт»
(87504, м. Маріуполь, Донецької області,
вул. Вузовська, б.9, , р/р
7978 в ПАТ «Укрексімбанк», МФО 335957)
неустойку в сумі 60 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча» (87504,
м. Маріуполь, Донецької області, вул.
Левченко, б.1, , р/р
№7612 в ПАТ «ПУМБ» м. Донецьк, МФО
334851) на користь Товариства з додатковою
відповідальністю «Металургремонт»
(87504, м. Маріуполь, Донецької області,
вул. Вузовська, б.9, , р/р
7978 в ПАТ «Укрексімбанк», МФО 335957)
витрати зі сплати судового збору в сумі
1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та
підписано 25.02.2014р.