ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014 Справа №
901/3687/13За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Чорномор» ОРГ», с. Уютне,
Сакський район, Автономна Республіка
Крим

до відповідача Казенного підприємства
«Південний еколого-геологічний центр»,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим

про стягнення заборгованості

Суддя Янюк О.С.

Представники:

від позивача - Зубцов О.О. (довіреність
від 25.02.2014 б/н);

від відповідача - Єремєєва М.О.
(довіреність від 13.02.2014 №134)

СУТЬ СПОРУ: 06.11.2013 Товариство з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Чорномор» ОРГ» (далі - позивач, ТОВ
«Торговий дім «Чорномор» ОРГ»)
звернулось до господарського суду
Автономної Республіки Крим (далі - суд)
із позовною заявою до Санаторію
«Алмазний» для дітей з батьками КП
«Південний еколого-геологічний центр»
(далі - Санаторій «Алмазний»), у якому
просить стягнути, з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог від 21.11.2013
(т.1, а.с.182-183), грошові кошти у розмірі 26
809,29грн, у тому числі основну
заборгованість за поставлений та
неоплачений товар у розмірі 25 233,10грн,
пеню у розмірі 1 285,83грн, 3% річних у
розмірі 290,36грн та витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору, у розмірі
1720,50грн.

Позовні вимоги обґрунтовує ст. 625
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), ст.ст. 193, 231 Господарського
кодексу України (далі - ГК України) та
вказує на неналежне виконання
Санаторієм «Алмазний» взятих на себе
зобов'язань за договором поставки від
13.06.2013 №817 у частині неповної оплати
отриманого товару.

Ухвалою суду від 07.11.2013 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України)
зобов'язано сторін надати суду докази,
необхідні для вирішення спору.

10.12.2013 ухвалою суду замінено первісного
відповідача - Санаторій «Алмазний» на
належного - Казенне підприємство
«Південний еколого-геологічний центр»
(далі - відповідач, КП «Південний
еколого-геологічний центр»), оскільки
Санаторій «Алмазний» є філією
останнього без права юридичної особи
та на підставі ст.1 ГПК України не може
бути відповідачем по справі.

На підставі ст. 69 ГПК України строк
вирішення спору продовжено на
п'ятнадцять календарних днів, до 25.02.2014,
про що винесено відповідну ухвалу.

На підставі ст.77 ГПК України розгляд
справи неодноразово відкладався та у
судовому засіданні оголошувалась
перерва. Черговий розгляд справи
призначений на 25.02.2014.

Під час судового засідання представник
позивача підтримав у повному обсязі
вимоги позовної заяви та надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові (т.2, а.с.11-12). Додатково зазначив,
що позивач неодноразово вимагав у
Санаторію «Алмазний» надати йому
зразки підписів
матеріально-відповідальних осіб на
отримання товару із зразками печатки,
проте, останнім дана вимога
ігнорувалась. Крім того, вказує, що
отримання товару Санаторієм
«Алмазний» підтверджується відповіддю
останнього на претензію, у якій
визнавався борг, а також
товарно-транспортними та податковими
накладними сторін, податковими
деклараціями позивача з ПДВ за
червень-липень 2013 року.

Представник відповідача проти позову
не заперечував та надав суду пояснення,
аналогічні поясненням позивача, а
також розрахунок пені, трьох відсотків
річних, який відповідає розрахунку ТОВ
«Торговий дім «Чорномор» ОРГ» (т.2,
а.с.14-15). Правом, передбаченим ст. 75 ГПК
України, не скористався та відзиву на
позов не надав.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

13.06.2013 між ТОВ «Торговий дім «Чорномор
ОРГ» (Постачальник) та Санаторієм
«Алмазний» (Покупець) укладений
Договір поставки №817 (далі - Договір, т.1,
а.с.12-13), відповідно до п.1.1. якого
Постачальник відповідно до умов цього
Договору зобов'язується поставити, а
Покупець - прийняти та оплатити Товар у
кількості, по найменуваннях і цінах,
зазначених у накладних
(товарно-транспортних або видаткових),
що виписуються на кожну партію Товару.

Розділом 2 Договору сторони
врегулювали правовідносини щодо
порядку розрахунків за Товар, зокрема,
ціна по кожному найменування і на кожну
партію Товару визначається на підставі
прайс-листів Постачальника та
вказується в накладних на кожну партію
Товару і містить у собі податок на
додану вартість. Розрахунки за кожну
поставлену партію Товару здійснюються
протягом двох банківських днів від дня
отримання Товару Покупцем, який
вказаний у видаткових накладних. Днем
здійснення платежу в безготівковій
формі вважається день, у який сума, що
підлягає сплаті, зарахована на рахунок
Постачальника.

Товар поставляється по партіям згідно
замовлень Покупця, в яких зазначається
асортимент, кількість Товару, строк та
умови поставки. Замовлення подається в
письмовому вигляді (допускається
передача по факсу або по телефону не
пізніше ніж за один робочий день до
запланованої дати поставки (п. 3.1.
Договору).

Відповідно до п 3.3. Договору датою
постачання вважається дата підписання
накладної (товарно-транспортної або
видаткової) обома сторонами, що
засвідчує прийняття Товару Покупцем
від Постачальника. Сторони погодилися,
що особи, які підписали накладні
(товарно-транспортні або видаткові) з
прикладенням печатки/штампу
підприємства (філії), є уповноваженими
особами на підписання даних документів
та їхні підписи свідчать про
приймання-передачу Товару.

Покупець зобов'язаний повідомити
Постачальника про зразки підписів
матеріально-відповідальних осіб, що
будуть приймати Товар, та надати зразок
печатки (штампу), якими буде завірятись
підпис цих осіб на
товарно-транспортних або видаткових
накладних. Вказане повідомлення
здійснюється шляхом складення Додатку
№1 до Договору, в якому вказується всі
зазначені у цьому пункті зразки
підписів та печаток (штампів). При
отриманні Товару Покупець зобов'язаний
надати Постачальнику довіреності на
отримання кожної партії Товару
матеріально-відповідальними особами
Покупця. При невиконанні Покупцем цієї
умови Постачальник має право не
передавати Товар Покупцю (п.3.4.
Договору).

Згідно п.4.1. Договору він набирає
чинності з моменту підписання і діє до
31 грудня 2013 року. Якщо жодна із сторін
за 30 календарних днів до закінчення
строку дії Договору письмово не
попередить іншу сторону про припинення
Договору, такий Договір вважається
пролонгованим строком це на один
календарний рік. Доказів, щодо
припинення дії даного Договору
сторонами суду надано не було, а тому
останній на час розгляду даного спору є
чинним (пролонгованим).

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору
Постачальником було поставлено Товар
на загальну суму 57 331,43грн, що
підтверджується наступними
товарно-транспортними накладними: від
13.06.2013 №Ч-00021735 на суму 92,56грн; від 16.06.2013
№Ч-00022194 на суму 77,49грн; від 17.06.2013
№Ч-00022195 на суму 18,51грн; від 17.06.2013
№Ч-00022303 на суму 688,61грн; від 18.06.2013
№Ч-00022601 на суму 55,53грн; від 18.06.2013
№Ч-00022674 на суму 2 212,26грн; від 18.06.2013
№Ч-00022671 на суму 1 002,68грн; від 19.06.2013
№Ч-00022945 на суму 123,40грн; від 19.06.2013
№Ч-00022678 на суму 664,00грн; від 19.06.2013
№Ч-00022816 на суму 1983,21грн; від 20.06.2013
№Ч-00023013 на суму 110,75грн; від 20.06.2013
№Ч-00023122 на суму 112,55грн; від 22.06.2013
№Ч-00023214 на суму 414,67грн; від 24.06.2013
№Ч-000235552 на суму 1 413,42грн; від 24.06.2013
№Ч-00023436 на суму1742,11грн; від 24.06.2013
№Ч-00023555 на суму 9 405,30грн; від 24.07.2013
№Ч-00023560 на суму 327,40грн; від 25.06.2013
№Ч-00023818 на суму 131,85грн; від 25.07.2013
№Ч-00023664 на суму 1 301,44грн; від 25.06.2013
№Ч-00023819 на суму 308,00грн; від 26.06.2013
№Ч-00023915 на суму 130,80грн; від 27.06.2013
№Ч-00024051 на суму 983,00грн; від 27.06.2013
№Ч-00024048 на суму 195,00грн; від 28.06.2013
№Ч-00024168 на суму 4 454,25грн; від 01.07.2013
№Ч-00024583 на суму 2 971,20грн; від 01.07.2013
№Ч-00024584 на суму 14 225,63грн; від 01.07.2013
№Ч-00024741 на суму 169,74грн; від 01.07.213
№Ч-00024399 на суму 7 086,16грн; від 01.07.2013
№Ч-00024398 на суму 4 929,91грн. Зазначені
накладні підписані без зауважень
сторонами Договору (т.1, а.с.14-40, 225-226).

Крім того, часткова оплата Покупцем
Товару у розмірі 31998,33грн
підтверджується виписками ПАТ «Кредит
Агріколь Банк» по рахунку позивача
№780 від 19.06.2013, 25.06.2013, 27.06.2013,
02.07.2013,10.07.2013, 17.07.2013, 23.07.2013, 25.07.2013, 30.07.2013,
06.08.2013, 13.08.2013, 21.08.2013 (т.1, а.с.102-128).

22.08.2013 з метою досудового врегулювання
спору ТОВ «Торговий дім «Чорномор»
ОРГ» звернулось до Покупця із
претензією №2116, в якій вимагало
повністю погасити наявну
заборгованість за неналежне виконання
умов Договору (т.1, а.с.43). Факт одержання
останнім вищезазначеної претензії
09.09.2013 підтверджується копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення (т.1,
а.с.43, на звороті).

25.09.2013 позивачем отримана відповідь
Покупця на претензію, у якій останній
визнає заборгованість за Договором
перед позивачем у розмірі 25 233,10грн та у
зв'язку із тяжким матеріальним
становищем просить позивача надати
йому розстрочку виконання зобов'язання
(т.1, а.с.224).

Оскільки спір у досудовому порядку
вирішено не було, зазначене і стало
підставою для звернення позивача із
даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між
сторонами Договір за своєю правовою
природою є договором поставки, який
недійсним у судовому порядку не
визнавався, у зв'язку з чим, у силу ст. 629
ЦК України, він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Із наведеною нормою узгоджується ч. 1
ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, ст. 691 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути
передбачено розстрочення платежу. У
разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Аналогічне положення стосовно
господарських зобов'язань міститься у
ст. 193 ГК України.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав свої зобов'язання в
частині поставки Товару на загальну
суму 57 331,43грн, що підтверджується,
зокрема, підписаними без зауважень
відповідними товарно-транспортними
накладними (т.1, а.с.14-40, 225-226), актом
звірки взаєморозрахунків станом на
16.01.2014, підписаним уповноваженими
представниками сторін, підписи яких
скріплені печатками підприємств (т.1,
а.с.234-235) та податковою звітністю (т.1,
а.с.129-171).

Як встановлено судом, оплата за
зазначений Товар здійснена частково у
розмірі 31998,33грн, про що свідчать
відповідні виписки ПАТ «Кредит
Агріколь Банк» по рахунку позивача
№780 (т.1, а.с.102-128). Доказів
протилежного сторонами суду надано не
було.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що стягненню з відповідача
підлягає сума основного боргу за
Договором у розмірі 25 233,10грн (57331,43грн -
31998,33грн).

Разом з цим, щодо вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Виходячи з фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку про те, що у
встановлені Договором строки
відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо оплати поставленого позивачем
товару не виконав, тобто є таким, що
порушив (прострочив виконання)
зобов'язання.

У силу ч. 2 ст. 20 ГК України, захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється шляхом
застосування до особи, яка порушила
право, штрафних санкцій та іншими
способами, передбаченими законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.ч.
1, 3 ст. 549 ЦК України).

Так, п. 6.3. Договору визначено, що за
прострочення оплати отриманого товару
Покупець сплачує на користь
Постачальника пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Із наданого позивачем розрахунку пені
у розмірі 1 285,83грн (т.1, а.с.185) вбачається,
що останнім пеня нараховується за
заборгованість, яка виникла з поставки
товару за товарно-транспортними
накладними від 01.07.2013 №Ч-00024583, №Ч-00024584,
№Ч-00024741, №Ч-00024398, №Ч-00024399 та
обмежується 140 днями нарахування,
тобто, за період з 04.07.2013 по 12.11.2013.

Перевіривши зазначений розрахунок,
судом встановлено, що пеня позивачем
нарахована відповідно до умов
Договору, зокрема, п.6.3. у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожний день прострочення
виконання зобов'язань. Зазначене також
не суперечить приписам ст. 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/9-ВР.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені у розмірі 1 285,83грн є
законними, обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
підлягають стягненню з відповідача у
вказаному розмірі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з КП
«Південний еколого-геологічний центр»
трьох відсотків річних, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок трьох процентів річних у
розмірі 290,36грн (т.1, а.с.185) суд встановив,
що останнім дана фінансова санкція
нараховується за заборгованість, яка
виникла з поставки товару за
товарно-транспортними накладними від
01.07.2013 №Ч-00024583, №Ч-00024584, №Ч-00024741,
№Ч-00024398, №Ч-00024399 та обмежується 140
днями нарахування, тобто, за період з
04.07.2013 по 12.11.2013.

Отже, вимоги позивача про стягнення
трьох відсотків річних у розмірі
290,36грн є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. 49 ГПК України витрати
позивача по сплаті судового збору у
розмірі 1 720,50грн покладаються судом на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, 115-116 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Казенного
підприємства «Південний
еколого-геологічний центр» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Чорномор ОРГ» грошові кошти у розмірі
26 809,29 грн (двадцять шість тисяч
вісімсот дев'ять гривень двадцять
дев'ять копійок), з яких 25 233,10грн
основного боргу, 1 285,83грн пені, 290,36грн
трьох відсотків річних.

3. Стягнути з Казенного
підприємства «Південний
еколого-геологічний центр» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Чорномор ОРГ» витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1 720,50грн (одна
тисяча сімсот двадцять гривень
п'ятдесят копійок).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 03.03.2014

Суддя
О.С. Янюк