ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року Справа №
904/7276/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Орєшкіної Е.В., Широбокової Л.П.
(зміна складу судової колегії
відбулася на підставі розпорядження
секретаря судової палати Кузнецової
І.Л. №106 від 14.02.14р.)

Секретар судового засідання: Клєвцова
О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник,
довіреність №1037 від 03.10.13;

від відповідача: Євтушенко В.В.
представник, довіреність №б/н від
14.02.14.

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перспектива" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013р.
у справі №904/7276/13

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перспектива",

про стягнення 160 613 грн. 21 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся з позовом до господарського
суду про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Перспектива" заборгованість за
надані послуги в розмірі 93432 грн. 29 коп.,
з яких: 84 359 грн. 00 коп. основного
боргу, 7 410 грн. 20 коп. пені, 1 663 грн. 09 коп.
- 3% річних, відповідно до умов договору
№01/10 від 10.06.13р. (з урахуванням
уточнень).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013р.
у справі №904/7276/13 (суддя Рудь І.А.) позов
задоволено. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Перспектива", с. Покровське, на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м.Дніпропетровськ, 84 359 грн. 00
коп. основного боргу, 1663 грн. 09 коп. 3%
річних, 7 410 грн. 20 коп. пені, 3212 грн. 26
коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з оскарженим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Перспектива"
звернулося до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій заявник
зазначає, що господарський суд при
прийняті рішення безпідставно
відхилив заперечення відповідача як
необґрунтовані, та не дослідив
належним чином докази, що містяться в
матеріалах справи, що призвело до
невідповідності висновків, викладених
у рішенні місцевого суду, обставинам
справи і порушення норм чинного
законодавства. Просить суд прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач просить суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи та
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Перспектива"
(замовник) укладено договір на
виконання робіт № 01/10 від 10.06.13р.

Відповідно до п.п.1.1.1 вказаного
договору виконавиць зобов'язується
виконати роботи по збиранню ранніх
зернових культур та рапсу на території
1 000 га.

Згідно з п. 2.1 договору ціна послуг
виконавця складає 270 грн. 00 коп. за один
зібраний гектара. Загальна сума
договору складає 270 000 грн. 00 коп.

За умовами п. 2.2 договору замовник
зобов'язується сплачувати виконані
виконавцем об'єми робіт, відповідно до
акту виконаних робіт протягом 3 (трьох)
банківських днів.

На виконання умов договору позивач
надав послуги по збиранню ячменю,
рапсу, пшениці на площі 1 071,7 гектар, а
відповідач без заперечень прийняв
вказані послуги загальною вартістю 289
359 грн. 00 коп., що підтверджується
актами здачі-приймання виконаних
робіт: акт від 27.06.13р. на суму 135 000, 00 грн.
про здійснення робіт на площі 500 га; акт
від 05.07.13р. на суму 154 359, 00 грн. про
здійснення робіт на площі 571,7 га.

Відповідачем здійснено часткову
оплату наданих робіт, з порушенням
строків оплати, передбачених укладеним
договором, на загальну суму 205 000 грн.
00 коп., що підтверджується платіжними
дорученнями: № 24 від 03.07.13р. на суму 70 000
грн. 00 коп., № 426 від 30.07.13р. на суму 30 000
грн. 00 коп., №420 від 15.08.13р. на суму 35 000
грн. 00 коп., № 55 від 07.10.13р. на суму 50 000
грн. 00 коп., № 761 від 26.11.13р. на суму 20 000
грн. 00 коп., у зв'язку із чим у нього
виникла заборгованість перед
позивачем в сумі 84 359 грн. 00 коп.

Доказів погашення заборгованості
відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.525 Цивільного кодексу України).

Виконання позивачем умов договору в
повному обсязі та існування
заборгованості відповідача по оплаті
за виконані роботи підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
саме, договором № 01/10 від 10.06.13р.,
копіями актів надання послуг від 27.06.13р.
та від 05.07.13р., доказами часткової
сплати відповідачем вартості наданих
послуг ( платіжні доручення № 24 від
03.07.13р., № 426 від 30.07.13р., № 420 від 15.08.13р., №
55 від 07.10.13р., № 761 від 26.11.13р.).

З матеріалів справи вбачається, що
платіжні доручення № 55 від 07.10.13р. та №
761 від 26.11.13р. в графі «призначення
платежу» містять посилання - оплата
за послуги комбайна згідно рахунку №
10/02 від 05.07.13 року. У рахунку № 10/02 від
05.07.2013 року міститься посилання на
договір № 01/10 від 10.06.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що доказів укладення будь-яких інших
договорів між позивачем та
відповідачем суду не надано, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції стосовно того, що
вимоги позивача в частині стягнення
заборгованості по оплаті за надані
послуги підлягають задоволенню,
оскільки вимоги є обґрунтованими та
доведеними, а твердження відповідача
про те, що акт здачі-приймання
виконаних робіт від 05.07.2013 року був
складений не виконання умов договору
від 10.06.2013 року не знайшло свого
підтвердження.

Доводи відповідача про неотримання від
позивача вимоги про оплату виконаних
робіт є безпідставними, оскільки
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами: платіжними
дорученнями, які містять посилання на
рахунок № 10/02 від 05.07.2013 р. за договором
№ 01/10 від 10.06.2013 року.

Викладені в апеляційній скарзі
відповідача твердження про те, що акт
здачі-приймання виконаних робіт від
05.07.2013 року не було укладено за спірним
договором, оскільки роботи за
договором № 01/10 від 10.06.2013 року повинні
бути виконані до 01.07.2013 року, колегія
суддів не може прийняти як підставу для
скасування рішення суду, оскільки дані
твердження спростовуються п. 5.1
договору - даний договір вступає в силу
з моменту підписання і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Крім суми основного боргу, позивачем
заявлено вимоги щодо стягнення з
відповідача пеню в сумі 7 410 грн. 20 коп.
та 3% річних в сумі 1 663 грн. 09 коп. за
загальний період з 30.06.13р. по 11.11.13р.

Як встановлено ст.ст. 610, 612
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вірно проведених
розрахунків, суд першої інстанції
дійшов правильних висновків, щодо
позовні вимоги в частині стягнення
пені та 3% річних є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, доводи
скаржника, викладені в апеляційній
скарзі, судова колегія вважає
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються наявними у справі
матеріалами і не відповідають вимогам
діючого законодавства, що регулює дані
правовідносини. Тому, суд вважає, що
оскаржуване судове рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Перспектива" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013р.
у справі №904/7276/13 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 24.02.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
Л.П. Широбокова