ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

19.02.2014Справа № 901/4219/13За позовом
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" в особі відділення "Кримська
регіональна дирекція" Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк",

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптово-роздрібне
торгове підприємство "Сансара",

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

Суддя
Башилашвілі О.І.

Представники:

Від позивача - Довголюк І.А, довіреність
№298/11.5.2 від 18.07.2013, представник.

Від відповідача - Соловйов В. Ю.,
довіреність від 03.01.2014, керівник.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "ВТБ Банк" в особі
відділення "Кримська регіональна
дирекція" Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" звернулось до
господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовною заявою про
звернення стягнення заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптово-роздрібне
торгове підприємство "Сансара" за
кредитним договором №07-0611 від 14.07.2011,
яка складається із основної суми боргу
у сумі 405055,00 грн., заборгованості за
процентами у сумі 8462,63 грн., інфляційних
втрат в сумі 931,63 грн., 3% річних у сумі
4993,83 грн., пені в сумі 22117,11 грн.) на
предмет іпотечного договору: нерухоме
майно - комплекс нежитлових будівель та
споруд, загальною площею 554,3 кв.м, що
знаходиться за адресою: АР Крим, м.
Феодосія, вул. Кочмарського, 55, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю "Оптово-роздрібне
торгове підприємство "Сансара" на праві
приватної власності, шляхом проведення
прилюдних торгів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
строків та порядку оплати грошових
коштів за кредитним договором, що
привело до утворення заборгованості.

До судового засідання, 13.02.2014 через
канцелярію суду від позивача надійшла
заява про зменшення позовних вимог.
Відповідно до заяви, яку надав позивач,
відповідач частково погасив
заборгованість, зокрема відсутня
прострочена заборгованість за
процентами в сумі 8462,63 грн. Враховуючи
вищевикладене, позивач просить
звернути стягнення заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібне
торгове підприємство «Сансара» на
користь Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» за кредитним
договором № 07-06-11 від 14.07.2011, яка
складається із заборгованості за
кредитом у сумі 405055,00 грн.,
заборгованості за процентами у сумі
1910,86 грн., інфляційних втрат в сумі 931,63
грн., 3 відсотки річних у сумі 4993,83 грн.,
пені в сумі 22117,11 грн., а всього 434948,43
грн., на предмет іпотечного договору:
нерухоме майно - комплекс нежитлових
будівель та споруд, загальною площею
554,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АР
Крим, м. Феодосія, вул. Кочмарського,
буд. 55, що належить ТОВ
«Оптово-роздрібне торгове
підприємство «Сансара» на праві
приватної власності, шляхом проведення
прилюдних торгів, з встановленням
початкової ціни предмету іпотеки на
підставі оцінки майна, на рівні не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Ухвалою від 18.02.2014 суд прийняв заяву
позивача про зменшення позовних вимог
до розгляду.

У судовому засіданні 19.02.2014 позивач
підтримав заявлені позовні вимоги, з
урахуванням заяви позивача про
зменшення позовних вимог, та наполягав
на їх задоволенні.

Відповідач у судове засіданні 18.02.2014
надав для долучення в матеріали справи
документи, зокрема відзив на позов,
згідно з яким просить суд вимоги
позивача в частині, що стосується
звернення стягнення на іпотечне майно
залишити без задоволення і зафіксувати
суму оцінки для проведення прилюдних
торгів не нижче суми, зафіксованої у
іпотечному договорі.

У судовому засіданні 19.02.2014 відповідач
проти суми боргу не заперечував, проте
наполягав на своїй правовій позиції,
щодо оцінки спірного майна, яка
викладена у відзиві на позов.

Розгляд справи відкладався відповідно
до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України в межах
строку, встановленого статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

14.07.2011 між ПАТ "ВТБ Банк" (Банк) і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Оптово-роздрібне
торгове підприємство "Сансара"
(Позичальник) укладений кредитний
договір № 07-06-11 (далі - кредитний
договір; а.с. 9-16).

Пунктом 9.1 цього договору передбачено,
що він вважається укладеним та набирає
чинності з дати його підписання
сторонами та скріплення печатками
сторін та діє до остаточного виконання
сторонами прийнятих на себе
зобов'язань у повному обсязі.

У п.п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2 кредитного договору
зазначено, що Банк прийняв на себе
зобов'язання надати Позичальнику
кредит у сумі 640000,00 грн, а Позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути Банку кредит
не пізніше 11.07.2014, а також сплатити
плату за кредит та виконати інші
зобов'язання у повному обсязі на умовах
та у строки/терміни, визначені
Кредитним договором. Кредит надається
у вигляді відновлювальної кредитної
лінії у межах ліміту кредитування.

Умовами Кредитного договору також
передбачено, що у період з 01.06.2012 по
30.06.2012 та з 01.06.2013 по 30.06.2013, незалежно від
графіку повернення, передбаченого п.п.
1.1.2 Кредитного договору, Позичальник
зобов'язаний здійснити повне погашення
заборгованості за кредитом, після чого
йому встановлюється ліміт
кредитування відповідно до п.п. 1.1.1
цього договору з наступного
банківського дня.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору
цільовим використанням кредиту є
поповнення обігових коштів
Позичальника.

Згідно із п. 2.1 Кредитного договору
надання кредиту Позичальнику
здійснюється у безготівковій формі на
підставі письмової заявки
Позичальника за формою додатку 1, у
межах ліміту кредитування, визначеного
на дату подання заявки, шляхом
перерахування кредиту на рахунок
Позичальника № 4709 у відділенні
"Феодосійське" ПАТ "ВТБ Банк" за
умови виконання Позичальником своїх
зобов'язань у повному обсязі та
додержання всіх умов надання кредиту,
встановлених Кредитним договором.
Надання кредиту може здійснюватись
окремими частинами (траншами), розмір
яких визначається Позичальником та
зазначається у заявці, в межах ліміту
кредитування.

Датою надання кредиту є дата списання
кредиту з позичкового рахунку за
реквізитами, зазначеними в заявці
Позичальника (п. 2.4 Кредитного
договору).

Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору
платежі по сплаті боргових зобов'язань
мають бути сплачені у повному обсязі та
вважаються здійсненими у встановлений
термін, якщо сума платежу в повному
обсязі надійшла на рахунок Банку,
визначений у п. 11.1 Кредитного договору.
Якщо день, на який припадає цей термін,
не є банківським днем, то платіж
повинен бути здійснений не пізніше
наступного банківського дня. При цьому,
проценти за користування кредитом
нараховуються Банком та сплачуються
Позичальником за весь період
фактичного користування кредитом.

Умовами Кредитного договору, зокрема,
п. 2.8 передбачено, що погашення боргових
зобов'язань Позичальника здійснюється
в наступній черговості: прострочені
проценти за користування кредитом та
комісійні винагороди (за їх наявності);
строкові проценти за користування
кредитом та комісійні винагороди (за їх
наявності); прострочена заборгованість
за кредитом; строкова заборгованість
за кредитом; витрати Банку, пов'язані з
одержанням виконання за борговими
зобов'язаннями та зверненням стягнення
на заставлене майно; пеня за
прострочення процентів та комісійних
винагород (за її наявності);
передбачені Кредитним договором
штрафи (за їх наявності). Зазначена
черговість може бути змінена Банком
шляхом направлення письмового
повідомлення Позичальнику.

За користування кредитом Позичальник
зобов'язаний сплатити Банку відповідну
плату за кредит в порядку і на умовах,
визначених Кредитним договором.

Так, у п. 3.1.1 Кредитного договору
передбачено, що плата за користування
кредитом встановлюється у вигляді
процентів, розмір яких встановлюється
умовами договору, та має статус
"диференційованої" ставки, під якою
розуміється базовий розмір процентів,
які нараховуються за умови належного
виконання Позичальником взятих на себе
зобов'язань.

Судом встановлено, що договорами від
09.11.2011 № 1 (а.с. 17), від 10.01.2012 № 2 (а.с. 18-19),
від 12.06.2012 № 3 (а.с. 20), від 02.11.2012 № 4 (а.с. 20
на звороті), від 11.12.2012 № 5 (а.с. 21) до
Кредитного договору вносились зміни.

Пунктом 3.1.2 Кредитного договору (у
редакції договору про внесення змін
від 11.12.2012 № 5) сторони визначили
базовий розмір процентів за
користування кредитом, зокрема, 25,5%
річних для кредитів (траншів), наданих
Позичальнику з 02.11.2012 (включно).

Сплата процентів здійснюється
Позичальником у валюті кредиту на
рахунок обліку/сплати процентів,
визначеного п. 11.1 цього Договору, у
наступному порядку: проценти,
нараховані за період з 25 числа
попереднього місяця, але не пізніше
останнього банківського дня того ж
місяця включно; залишок нарахованих
процентів сплачується в день повного
повернення заборгованості за кредитом
(п. 3.3 Кредитного договору).

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є кредитним
договором, який недійсним у судовому
порядку не визнавався, доказів
протилежного сторонами суду надано не
було, у зв'язку з чим, в силу ст. 629 ЦК
України, він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.10561 ЦК України
процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором. Розмір процентів,
тип процентної ставки (фіксована або
змінювана) та порядок їх сплати за
кредитним договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Аналогічне положення стосовно
господарських зобов'язань міститься у
ст. 193 ГК України.

Як встановлено судом, позивач виконав
свої зобов'язання в частині надання
грошових коштів у межах кредитного
ліміту, встановленого Кредитним
договором, проте, відповідач суму
кредиту повернув не повністю та
доказів протилежного суду не надав, у
зв'язку з чим у відповідача перед
позивачем рахується заборгованість за
кредитом у розмірі 405055,00 грн,
заборгованість за процентами у сумі
1910,86 грн., підтверджена матеріалами
справи. Наявність вищевказаної
заборгованості у зазначеному розмірі
визнана відповідачем у судовому
засіданні від 19.02.2014.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виходячи з фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку про те, що в
установлені Кредитним договором
строки відповідач взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредиту
не виконав, тобто є таким, що порушив
(прострочив виконання) зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.ч.
1, 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 7.1 Кредитного договору
передбачено, що у разі прострочення
Позичальником зобов'язань з повернення
кредиту Позичальник сплачує Банку пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ (що діяла у період, за який
сплачується пеня) за кожен календарний
день прострочення заборгованості за
кредитом, враховуючи день повернення
кредиту з розрахунку факт/365.
Аналогічні правила визначені у ст. 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996 № 543/9-ВР.

Водночас, ч. 6 ст. 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

За таких обставин позивачем нараховано
відповідачеві за період з 01.07.2013 по
27.11.2013 пеню у сумі 22117,11 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З урахуванням даних норм, позивачем
нараховано відповідачеві за період з
01.07.2013 по 27.11.2013 3% річних в сумі 4993,83 грн
та інфляційних втрат у розмірі 931,63 грн.

Разом з тим, статтею 546 Цивільного
кодексу України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Одним із видів неустойки є пеня, яка
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із статтею 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання має вчиняться у
письмовій формі.

Пунктом 1.3 Кредитного договору
передбачено, що виконання
Позичальником своїх зобов'язань за
Кредитним договором забезпечується
іпотекою нерухомості (комплекс
нежитлових будівель і споруд,
загальною площею 554,3 кв. м), яка
знаходиться за адресою: Автономна
Республіка Крим, м. Феодосія, вул.
Кочмарського, буд. 55, реєстраційний
номер в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 12894169, та належить
Позичальнику на праві власності,
заставною вартістю 991794,00 грн.

Так, 14.07.2011 між ПАТ "ВТБ Банк"
(Іпотекодержатель) і Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Оптово-роздрібне торгове підприємство
"Сансара" (Іпотекодавець) був укладений
іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Колотило Р.Т. за реєстр. № 2262. За
умовами іпотечного договору
Іпотекодавець передав в іпотеку
належне йому на праві власності
нерухоме майно, визначене у п. 1.3
Кредитного договору (а.с. 22-24).

За іпотечним договором предметом
іпотеки є: комплекс нежитлових
будівель та споруд, загальною площею
554,3кв.м., що знаходиться за адресою: АР
Крим, м. Феодосія, вул. Кочмарського, 55
та яке складається з:

1. склад під літерою «А» - камінь -
загальною площею 388,2кв.м.;

2. контора під літерою «А1» - камінь
- загальною площею 39,5кв.м.;

3. тамбур - камінь - під літерою «а»;

4. тамбурів - камінь - під літерою
«а2»;

5. навіс - мет.ст. - під літерою «а3»;

6. тамбуру - камінь - під літерою
«а4»;

7. контори під літерою «Б, Б1, Б2, Б3»;
тамбуру - камінь - під літерою «б»,
загальною площею 126,6кв.м.;

8. сарай - камінь - під літерою «И»;

9. сарай - цегла - під літерою «В»;

10. ларьок - мет - під літерою «Д»;

11. прибудова - цегла - під літерою
«д»;

12. вбиральня - камінь - під літерою
«У»;

13. огорожа - камінь - №1;

14. брама - мет. №2;

15. мостіння - асфальт №4;

Градірня №3.

Вартість предмету іпотеки визначена
сторонами іпотечного договору і
становить 991794,00грн. (п. 2.1.1).

Згідно вимогам статті 575 Цивільного
кодексу України, іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Відповідно до статті 572 Цивільного
кодексу України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 статті 583 Цивільного кодексу
України передбачено, що заставодавцем
може бути боржник або третя особа
(майновий поручитель).

Статтями 1, 12 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що Іпотекодавець
- особа, яка передає в іпотеку нерухоме
майно для забезпечення виконання
власного зобов'язання або зобов'язання
іншої особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель.

Статтею 11 Закону України "Про іпотеку"
встановлено, що майновий поручитель
несе відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Положення частини 2 статті 590
Цивільного кодексу України
встановлюють момент, коли
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави, а саме, коли не буде виконано
забезпечене зобов'язання у
встановлений строк (термін), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Пунктами 4.2.3, 4.2.5 Іпотечного договору
передбачено, що Іпотекодержатель має
право вимагати дострокового виконання
зобов'язань за договором кредиту у
повному обсязі, незалежно від терміну
виконання зобов'язань, а якщо його
вимога не буде задоволена, - звернути
стягнення на Предмет іпотеки і
задовольнити за рахунок його вартості
свої вимоги в повному обсязі у разі,
зокрема, у випадку невиконання
(неналежного виконання) Іпотекодавцем
умов основного зобов'язання та/або умов
цього договору.

Частина 2 статті 589 Цивільного кодексу
України передбачає, що за рахунок
предмету застави, заставодержатель має
право задовольнити в повному обсязі
свою вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Як свідчать матеріали справи, Вимогою
про усунення порушень від 11.10.2013 вих.
№1308/2000-2 позивач вимагав від
відповідача виконання порушеного
зобов'язання протягом 30 днів з моменту
одержання вимоги (а.с. 30).

Дана вимога одержана відповідачем
21.10.2013, про що свідчить підпис
представника про одержання на
поштовому повідомленні про вручення
кореспонденції(а.с. 31).

За таких обставин, строк щодо
добровільного виконання грошового
зобов'язання, визначений у вимозі
позивачем для відповідача сплив, проте
заборгованість відповідачем не
погашена.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки підлягають задоволенню,
оскільки вони засновані на нормах
чинного законодавства та підтверджені
матеріалами справи.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати з оплати судового
збору підлягають віднесенню на
відповідача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повне
рішення складено 24.02.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. В рахунок погашення заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю " Оптово-роздрібне
торгове підприємство "Сансара" перед
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" в особі Відділення "Кримська
регіональна дирекція "Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" за
кредитним договором №07-06-11 від 14.07.2011 в
сумі 434948,43грн., звернути стягнення на
предмет іпотеки за іпотечним
договором, укладеним 14.07.2011 між
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" і Товариством з обмеженою
відповідальністю "Оптово-роздрібне
торгове підприємство "Сансара",
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Колотило Р.Т. за реєстраційним
№ 2262, що належить на праві власності
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Оптово-роздрібне
торгове підприємство "Сансара" шляхом
продажу предмета іпотеки на прилюдних
торгах в рамках процедури виконавчого
провадження - на користь Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" в
особі Відділення "Кримська регіональна
дирекція "Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк", а саме: комплекс
нежитлових будівель та споруд,
загальною площею 554,3кв.м., що
знаходиться за адресою: АР Крим, м.
Феодосія, вул. Кочмарського, 55.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптово-роздрібне
торгове підприємство "Сансара" на
користь Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" в особі
Відділення "Кримська регіональна
дирекція" Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" витрати по сплаті
судового збору у розмірі 8831,20 грн (вісім
тисяч вісімсот тридцять одна грн 20
коп.).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя О.І.
Башилашвілі