ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" лютого 2014 р.Справа № 922/426/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Іноземного
підприємства "Центр-Автокраїна" в
порядку статей 66, 67 ГПК України по
справі

за позовом Іноземного підприємства
"Центр-Автокраїна", м. Київ до ТОВ
агрофірма "Рассвет", с. Тернова про
стягнення коштів у суму 5 163 814,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13 лютого 2014
року порушено провадження у справі №
922/426/14 за позовом Іноземного
підприємства "Центр-Автокраїна", м.
Київ, до Товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Рассвет",
с. Тернова, про стягнення суми
основного боргу у розмірі 5 150,937,00 грн.
та 12 877,34 грн. річних.

Позивач, після звернення із позовною
заявою, також звернувся до
господарського суду Харківської
області з заявою про забезпечення
позову (вх. № 4978), в якій просить
суд вжити заходи до забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
грошові суми відповідача, що
знаходяться на банківських рахунках;
накласти арешт на майно (автомобілі)
відповідача та на об'єкти нерухомого
майна: будівлі та споруди насіннєвого
заводу, розташованого за адресою:
Харківська область, Харківський район,
сел. Веселе, вул. Радгоспна, 28.

Заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову позивач
обґрунтовує тим, що відповідачем
суттєво порушуються умови договору №
ТТ/ФП001-355 зворотної фінансової
допомоги від 08 жовтня 2009 року, а саме: в
порушення п. 3.3 договору (з врахуванням
додаткової угоди до договору від 28
жовтня 2009 року) Товариством з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Рассвет" кошти у розмірі 5 150,937,00 грн.
по строку до 31 грудня 2013 року не
повернуті, відповідач користується
грошовими коштами тривалий час
(впродовж більше 4 років) і неповернення
коштів свідчить про нанесення значної
шкоди майновим інтересам позивача.
Позивач також вказує, що право вимоги
заборгованості ним набуто на підставі
договорів уступки прав вимоги №
ХАТК/Р015-09 від 09.06.2011 року та № ЦА/Р015-38
від 02.07.2013 року,

На даний час сума зворотної фінансової
допомоги відповідачем не повернута, що
свідчить про відсутність у відповідача
наміру і можливості виконати належним
чином зобов'язання, відповідач
прийняті на себе зобов'язання по
поверненню коштів не виконує, будь-яких
дій, направлених на вирішення питання
розстрочення або встановлення іншого
порядку повернення коштів не вчиняв.
Вказані дії відповідача свідчать про
відсутність у нього наміру на
повернення грошових коштів та про
вжиття заходів, направлених на
неможливість виконання судового
рішення в разі задоволення позовної
заяви позивача, шляхом укриття
грошових коштів, відчуження майна тощо.
Такий стан справ призведе до
ускладнення чи неможливості виконання
рішення господарського суду.

Розглянувши заяву позивача про вжиття
заходів до забезпечення позову,
дослідивши додані до позовної заяви
докази, з урахуванням фактичних
обставин справи суд вважає, що
застосування заходів до забезпечення
позову відповідає вимогам закону, а
заява позивача підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

08 жовтня 2009 року між ТОВ "Технотранс 2006"
та ТОВ "Агрофірма "Рассвет" було
укладено договір № ТТ/ФП001-355 зворотної
фінансової допомоги за умовами якого
ТОВ "Технотранс 2006" зобов'язалось
надати ТОВ "Агрофірма "Рассвет"
фінансову допомогу на зворотній
основі, направлену на здійснення
діяльності, визначеної Статутом ТОВ
"Агрофірма "Рассвет" .

Згідно пунктів 2.1 - 2.3 договору (з
врахуванням змін, внесених до п. 2.1
договору, додатковою угодою від 28
жовтня 2009 р.), ТОВ "Технотранс 2006" надає
відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000
000 грн. і які (фінансова допомога)
можуть надаватись частинами,
фінансова допомога зараховується на
рахунок відповідача на підставі
платіжного доручення.

Умовами договору також визначено, що
надана фінансова допомога є
безвідсотковою та зворотною, строк на
повернення фінансової допомоги - до 31
грудня 2013 року.

Надання фінансової допомоги
відповідачу підтверджується
платіжними дорученнями № 162 від 20
жовтня 2009 р. на суму 1 000 000 грн., № 179 від 21
жовтня 2009 р. на суму 1 000 000 грн., № 196 від
27 жовтня 2009 р. на суму 1 000 000 грн., № 204
від 28 жовтня 2009 р. на суму 1 000 000 грн. та №
209 від 29 жовтня 2009 року на суму 1 150 937 грн.
Всі платіжні доручення мають
відповідне призначення платежу:
перерахування зворотної фінансової
допомоги згідно договору № ТТ/ФП001-355
від 08.10.2009 року.

09 червня 2011 року між ТОВ "Технотранс 2006"
(кредитор 1) та ТОВ "Харківська
автомобільна торгівельна компанія"
(кредитор 2) було укладено договір
відступлення права вимоги (цесії) №
ХАТК/Р015-09 за умовами якого ТОВ
"Технотранс 2006" уступило ТОВ
"Харківська автомобільна торгівельна
компанія" право вимоги від ТОВ
"Агрофірма "Рассвет" основної
заборгованості у розмірі 5 150 937
грн., що виникла на підставі договору
зворотної фінансової допомоги №
ТТ/ФП001-355 від 08 жовтня 2009 року між
кредитором 1 та ТОВ "Агрофірма
"Рассвет".

02 липня 2013 року між ТОВ "Харківська
автомобільна торгівельна компанія"
(кредитор 1) та Іноземними
підприємством "Центр-Автокраїна"
(кредитор 2) було укладено договір
відступлення вимоги (цесії) № ЦА/Р015-38
за умовами якого ТОВ "Харківська
автомобільна торгівельна компанія"
уступило Іноземному підприємству
"Центр-Автокраїна" право вимоги від ТОВ
"Агрофірма "Рассвет" основної
заборгованості у розмірі 5 150 937 грн., що
виникла на підставі договору зворотної
фінансової допомоги № ТТ/ФП001-355 від 08
жовтня 2009 року.

Статтями 512 та 514 ЦК України
врегульовано питання щодо підстав
заміни кредитора у зобов'язанні. Так,
зокрема, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги), до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах,
що існували на момент переходу цих
прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідачем вказаний обов'язок по
поверненню коштів по строку до 31 грудня
2013 року виконаний не був, що є істотним
порушенням умов договору.

Статтею 65 ГПК України встановлено, що з
метою забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє в необхідних
випадках такі дії по підготовці справи
до розгляду: зобов'язує сторони, інші
підприємства, установи, організації,
державні та інші органи, їх посадових
осіб виконати певні дії (звірити
розрахунки, провести огляд доказів у
місці їх знаходження тощо); витребує
від них документи, відомості, висновки,
необхідні для вирішення спору, чи
знайомитися з такими матеріалами
безпосередньо в місці їх знаходження;
вирішує питання про вжиття заходів до
забезпечення позову; вчиняє інші дії,
спрямовані на забезпечення
правильного і своєчасного розгляду
справи.

Згідно з ч. 3 ст. 4-3 ГПК України
господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до вказаної норми та у
відповідності із п. 1.1. Інформаційного
листа ВГСУ від 12.12.2006 р. № 01-8/2776 "Про
деякі питання практики забезпечення
позову", у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів. У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

У зазначеному інформаційному листі
прямо вказано про те, що оцінка
відповідності заходів забезпечення
позову здійснюється господарським
судом, зокрема, з урахуванням
співвідношення права (інтересу), про
захист яких просить заявник, з вартістю
майна, на яке вимагається накладення
арешту, або майнових наслідків
заборони відповідачеві вчиняти певні
дії.

Інформаційним листом Вищого
господарського суду України від 10.10.2013
р. № 01-06/1473/2013 останній довів до відома
господарських судів України про те, що
правові позиції, наведені в
Інформаційних листах Вищого
арбітражного суду України та Вищого
господарського суду України,
враховуються господарськими судами
України, якщо вони узгоджуються з
нормами законодавства України, чинного
на час розгляду конкретних справ, та з
правовими позиціями, що викладені в
постановах пленуму Вищого
господарського суду України протягом
2010-2013 років.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року за № 16 "Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову", господарським
судам надано роз'яснення, метою яких є
однакове і правильне застосування
законодавства щодо забезпечення
позову.

Так, Вищій господарський суд наголосив,
що особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову. При
цьому, у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК).

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Обираючи, який саме захід забезпечення
позову слід застосовувати у тій чи
іншій справі, господарський суд
повинен виходити з такого: піддані
арешту кошти відповідача, які
обліковуються на рахунках у
банківських або в інших
кредитно-фінансових установах, слід
обмежувати розміром суми позову та
можливих судових витрат (при цьому
відомості про наявність рахунків, їх
номери та назви відповідних установ, в
яких вони відкриті, надаються суду
заявником); арешт може бути лише
накладений на індивідуальне визначене
майно (ухвала про забезпечення позову
повинна містити зазначення ознак, які
ідентифікують відповідне майно та
відрізняють його від іншого
(однорідного чи подібного) майна, та за
необхідності місцезнаходження майна).

З огляду на зазначене, господарським
судом Харківської області при розгляді
заяви про забезпечення позову
враховуються рекомендації, надані в
Інформаційному листі ВГСУ від 12.12.2006 р.
№ 01-8/2776 "Про деякі питання практики
забезпечення позову" (які узгоджуються
з правовою позицією, що викладена в
постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від 26
грудня 2011 року), а також Постанова
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року за № 16 "Про
деякі питання практики застосування
заходів до забезпечення позову".

Імовірність утруднення виконання або
невиконання рішення суду в даному
випадку обумовлена достатньо
обґрунтованим припущенням можливості
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду, оскільки
відповідачем вичиняються дії,
спрямовані на ухилення від виконання
зобов'язання після подання позову до
суду (як вбачається з наданих до суду
оголошень - 14 лютого 2014 року відповідач
розпочав підготовчі дії до реалізації
рухомого та нерухомого майна).

Суд зазначає, що при розгляді заяви про
забезпечення позову не вирішується
питання про законність або
обґрунтованість позовних вимог по
суті. До предмету дослідження на цій
стадії входить лише питання про те, чи
може існуючий стан організації
правовідносин ускладнити чи зробити
неможливим виконання судового рішення.

За таких обставин, суд, зважаючи на те,
що невжиття заходів щодо забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення
господарського суду, визнав заяву
позивача обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 124 Конституції
України, статті 22 Закону України "Про
судоустрій України", керуючись
статтями 65, 66, 67, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову
задовольнити.

Вжити заходи до забезпечення позову по
справі № 922/426/14 в межах суми 5 238 721,34 грн.

Накласти арешт на грошові суми
відповідача, що знаходяться на
банківських рахунках:

- р/р 9001 в ГРУ ПАТ "Приватбанк"
м. Харків, МФО 351533;

- р/р 8079 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851;

- р/р 8702 в філії АБ "Південний" м.
Київ, МФО 320917;

- р/р 8703 в філії АБ "Південний" м.
Київ, МФО 320917;

- р/р 701 в філії АБ "Південний" м.
Київ, МФО 320917;

- р/р 3701 в філії АБ "Південний"
м. Харків, МФО 350761;

- р/р 26004221 в філії ВАТ "Банк Кіпру" м.
Запоріжжя, МФО 313407;

- р/р 9002 в ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк",
МФО 351533;

- р/р 3701 в філії АБ "Південний"
м. Харків, МФО 350761;

- р/р 9001 в ГРУ ПАТ КБ
"Приватбанк" м. Харків, МФО 351533;

- р/р 6621 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО
305299;

- р/р 4448 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528;

- р/р 8066 в ПАТ "Промінвестбанк", МФО
300012;

- р/р 3701 в філії АБ "Південний" м.
Харків, МФО 350761.

Накласти арешт на майно (автомобілі)
відповідача:

- УАЗ 2206, державний № 03988 ХВ;

- КЗАП, державний № 03794 ХА;

- ВАЗ 21053, державний № 04752 ХВ;

- ВАЗ 21213, державний № 04779 ХВ;

- ЗИЛ-ММЗ, державний № 16960 ХА;

- ЗИЛ-ММЗ, державний № 16961 ХА;

- ЗИЛ 43141, державний № 16968 ХА;

- СМЗ, державний № 05936 ХА;

- ЗИЛ 130, державний № 16964 ХА;

- ЗИЛ 130, державний № 16965 ХА;

- ЗИЛ 43141, державний № 16963 ХА;

- ЗИЛ 43141, державний № 16956 ХА;

- УАЗ 31514, державний № 40821 ХК;

- КАМАЗ 55, державний № 16955 ХА;

- УАЗ 3303, державний № 22465 ХА;

- ЗИЛ-ММЗ, державний №16959 ХА;

- ЗИЛ-ММЗ, державний № 16962 ХА;

- ГАЗ 32213, державний № 93450 ХК;

- ВАЗ 21070, державний № 34331 ХВ;

- ВАЗ 21213, державний № 34328 ХВ;

- ВАЗ 21213, державний № 04747 ХВ;

- ВАЗ 21104, державний № АХ 8139 ВА;

- ВАЗ 21043, державний № АХ 8138 ВА;

- ВАЗ 21214, державний № АХ 7495 ВА;

- ВАЗ 21214, державний № АХ 7496 ВА;

- НЕФАЗ 856, державний № АХ 8093 ХХ;

- НЕФАЗ 856, державний № АХ 8094 ХХ;

- КАМАЗ 45, державний № АХ 9731 ВА;

- КАМАЗ 45, державний № АХ 9734 ВА;

- ИЖ 27175, державний № АХ 8140 ВА;

- FORD TRANSIT, державний № АХ 8398 СІ;

- FIAT DOBLO, державний № АХ 5804 СМ.

Накласти арешт на будівлі та споруди
насіннєвого заводу, розташованого за
адресою: Харківська область,
Харківський район, сел. Веселе, вул.
Радгоспна, 28.

Ухвала, з урахуванням пункту 2 частини
другої статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження", має статус
виконавчого документа та підлягає
негайному виконанню.

Ухвала набула чинності 17 лютого 2014 року
та може бути пред'явлена до виконання
до 18 лютого 2015 року.

Стягувачем за даною ухвалою є Іноземне
підприємство "Центр-Автокраїна", 04073, м.
Київ, пров. Балтійський, 20 (п/р № 1301
в АБ "Південний" м. Київ, МФО 320917 ).

Боржником за даною ухвалою є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Рассвет",
62421, Харківська область, Харківський
р-н, с. Тернова (в тому числі рах. №
701 в філії АБ "Південний" м. Київ,
МФО 320917, ).

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/426/14