КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. Справа№ 910/3183/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Дяченко
Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Новиков О.Є. ( за
довіреністю)

від відповідача: Авраменко С.Г. ( за
довіреністю)

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк"

на рішення Господарського суду м. Києва
від 15.08.2013р.

у справі № 910/3183/13 (Головуючий суддя:
Полякова К.В., судді: Сташків Р.Б.,
Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Южтранс-термінал"

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПУЗАТА ХАТА"

2) Товариство з обмеженою
відповідальністю "Пріоритет 2005"

про звернення стягнення на іпотечне
майно у розмірі 43 935 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Южтранс-термінал" про звернення
стягнення на іпотечне майно у розмірі
43935000,00 грн.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим,
що позивач реалізує своє право
передбачене умовами Іпотечного
договору від 09.08.2007, укладеного між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Пріоритет 2005".
Оскільки боржником - Товариством з
обмеженою відповідальністю "Пузата
Хата" не повернена сума кредиту у строк
та не сплачені відсотки за
користування кредитом, відповідно до
Договору про надання не
відновлювальної мультивалютної
кредитної лінії № 24-12/198 від 09.08.2007
укладеного між Публічним акціонерним
товариством "Укрсоцбанк" та третьою
особою 1.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 15.08.2013 р. у справі № 911/3183/13 в
задоволені позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що позивачем не було
доведено факт існування правових
підстав щодо звернення з позовними
вимогами, Крім того, позивач звернувся
з позовними вимогами про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рахунок
погашення суми заборгованості 19.02.2013,
отже у термін після визнання судом
боржника - ТОВ « Пузата Хата» банкрутом
та ліквідації його з цих підстав ,
відповідно до ухвали суду від 01.09.2011
року та внесення запису до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців 07.09.2011

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк" звернулося з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить задовольнити апеляційну
скаргу ПАТ "Укрсоцбанк". Скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 15.08.2013 року по справі № 910/3183/13
і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ
"Укрсоцбанк" в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги,
скаржник зазначає, що судом першої
інстанції не було в повному обсязі
досліджені всі обставини справи, які
мають значення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.10.2013 року
було прийнято до розгляду апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" та призначено
розгляд справи № 910/3183/13.

В подальшому розгляд справи
неодноразово відкладався.

Ухвалою від 13.11.2013 року розгляду справи
було відкладено на 04.12.2013 року.

26.02.2014 року представники третіх осіб 1,2
у судове засідання не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили, як
свідчать матеріали справи, про час та
місце розгляду справи всі
представники були повідомлені
належним чином.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду від 13.08.2008 р. №
01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року
„Про деякі питання застосування нори
Господарського процесуального кодексу
України").

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
третіх особі 1,2, за наявними у справі
доказами.

У судове засідання, 24.02.2014 року
представники позивача та відповідача
з'явились , та надали свої пояснення у
справі. Представник позивача підтримав
вимоги своєї апеляційної скарги,
просить її задовольнити, оскаржуване
рішення скасувати, прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив
проти вимог апеляційної скарги, просив
її залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, виходячи з вимог
чинного законодавства, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
09.08.2007 між Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
"Укрсоцбанк", правонаступником якого є
позивач - Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк" (Кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Пузата Хата"
(позичальник) укладено Договір про
надання невідновлювальної
мультивалютної кредитної лінії № 24-12/198
(т. 1 а. с. 7-21).

За умовами укладеного Кредитного
договору Банк зобов'язувався надати
Позичальнику кредитні кошти у гривні
та доларах США з максимальним лімітом
кредитування у розмірі 51800000,00 доларів
США, а Позичальник зобов'язувався
повернути кредитні кошти та сплатити
відсотки за користування кредитними
коштами із розрахунку 14,5% річних у
гривнях та 11,0% річних в доларах США.

У подальшому між сторонами укладено
ряд додаткових угод до Договору про
надання невідновлювальної
мультивалютної кредитної лінії №
24-12/198, якими змінювалися умови
договору, зокрема: збільшувався розмір
ліміту кредитування, збільшувався
розмір процентів річних за кредитом та
комісій, продовжувалися строки дії
договору, встановлювалися нові графіки
погашення заборгованості,
збільшувалися та зменшувалися
відсоткові ставки за користування
кредитними коштами, тощо (т. 1 а. с. 22-39).

Із врахуванням додаткових угод до
Договору про надання
невідновлювальної мультивалютної
кредитної лінії № 24-12/198 від 09.08.2007, а
саме Додаткової угоди № 2 від 24.04.2008,
пунктом 1.1.2. договору було визначено
порядок погашення траншів кредиту, з
кінцевим терміном погашення всіх
траншів кредиту до 08 серпня 2014 року
(включно) в сумі 729159.00 доларів США 00
центів на умовах, визначених цим
Договором (т. 1 а. с. 24-29).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1
ст. 173 ГК України, в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
"Позика"глави 71 "Позика. Кредит.
Банківський вклад"ЦК України, якщо інше
не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Скаржник в обґрунтування своїх
позовних вимог зазначає, що ним були
виконанні зобов'язання за договором
кредитної лінії, були надані
позичальнику грошові кошти в
обумовленій сторонами сумі, а
позичальник не виконав взяті на себе за
Договором відновлювальної кредитної
лінії зобов'язання, не повернув основну
суму кредиту та не сплатив проценти за
користування кредитними коштами.

Як вбачається з матеріалів справи, у
забезпечення виконання зобов'язань
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пузата Хата" між ПАТ
"Укрсоцбанк" (Іпотекодержатель) та ТОВ
"Пріоритет 2005" (Іпотекодавець), яка
виступає майновим поручителем ТОВ
"Пузата Хата" укладено Іпотечний
договір від 09.08.2007, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований у реєстрі за № 2386, за
умовами якого Іпотекодавцем, передано
Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме:

-торговий павільйон з відкритою
верандою, загальною площею 365,0 кв.м.

-земельну ділянку, розташовану за
адресою м. Київ, бул. Тараса Шевченка,
буд. 3, загальною площею 0,0973 га.

Також, у зв'язку із внесенням змін до
договору кредитної лінії, відповідні
зміни вносились до Іпотечного
договору, шляхом укладання договорів
про внесення змін (т. 1 а. с. 44,45-46, 47-48).
Заставна вартість Предмету іпотеки за
згодою сторін становить 17114450,00 грн., про
що зазначено у Іпотечному договорі від
09.08.2007 року.

Відповідно до статті 1 ЗУ "Про іпотеку",
іпотека - це вид забезпечення виконання
зобов'язань нерухомим майном, що
залишається у володінні ті
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
не виконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього божника у
порядку встановленому цим законом.

За приписами статті 33 ЗУ "Про Іпотеку", у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Цією ж
статтею передбачено, що звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до 37 ЗУ "Про іпотеку",
Іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Іпотекодержатель набуває
предмет іпотеки у власність за
вартістю, визначеною на момент такого
набуття на підставі оцінки предмета
іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється за умови додержання
статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Пунктом 4.5. Договору іпотеки визначено,
що Іпотекодержатель за своїм вибором
звертає стягнення на предмет іпотеки в
один із перелічених в даному положенні
договору способів, в тому числі шляхом
передачі Іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань в порядку, встановленому
статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

У відповідності до Звіту про оцінку
вартості земельної ділянки за адресою
м. Київ. пр. Шевченка, 3, від 30.09.2007,
вартість земельної ділянки, яка
передана в іпотеку позивачу складає
8700000,00 доларів США без ПДВ.

Відповідно ст. 23 ЗУ "Про іпотеку", у разі
переходу права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Як свідчать матеріли справи, та
встановлено судом першої інстанції
право власності на предмет іпотеки за
Іпотечним договором від 09.08.2007 від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пріоритет 2005"
перейшло до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Южтранс-Термінал"(відповідач).

14.02.2013 Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" звернулось до відповідача
із Вимогою № 08.1-4/173 про усунення
порушення зобов'язання (т. 1 а. с. 58-59). у
якій позивач повідомляє про наявну
суму заборгованості Позичальника - ТОВ
"Пузата Хата", просить терміново
погасити заборгованість або передати
предмет іпотеки у власність,
відповідно до умов Іпотечного договору
від 09.08.2007 року. Разом з тим, позивачем
попереджено відповідача про
можливість розпочати процедуру
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання даної вимоги.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що зобов'язання за
Іпотечним договором, у відповідності
до положень статті 593 Цивільного
кодексу України, є припиненим.
Оскільки, основне зобов'язання -
зобов'язання ТОВ "Пузата Хата" перед ПАТ
"Укрсоцбанком" за Договором про надання
невідновлювальної мультивалютної
кредитної лінії № 24-12/198 є таким що
припинено, як то передбачено приписами
статті 609 ЦК України - зобов'язання
припиняється ліквідацією юридичної
особи (боржника або кредитора). Ухвалою
господарського суду міста Києва від
01.09.2011 року у справі № 50/158-б ліквідовано
ТОВ "Пузата Хата".

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
положеннями якої передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки; підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Припинення - остання стадія
існування зобов'язання, із завершенням
якої первісний юридичний зв'язок між
сторонами, виражений у конкретному
зобов'язанні, втрачається.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Так, за приписами статті 609 ЦК України,
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи (боржника або
кредитора), крім випадків, коли законом
або іншими нормативно-правовими актами
виконання зобов'язання ліквідованої
юридичної особи покладається на іншу
юридичну особу, зокрема за
зобов'язаннями про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Аналогічне положення закріплено і ч. 3
ст. 205 Господарського кодексу України,
якою встановлено, що господарське
зобов'язання припиняється
неможливістю виконання у разі
ліквідації суб'єкта господарювання,
якщо не допускається
правонаступництво за цим
зобов'язанням.

Відповідно до частини 3 статті 104 ЦК
України порядок припинення юридичної
особи у процесі відновлення її
платоспроможності або банкрутства
встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ліквідацією є припинення діяльності
суб'єкта підприємницької діяльності,
визнаного господарським судом
банкрутом, з метою здійснення заходів
щодо задоволення визнаних судом вимог
кредиторів шляхом продажу його майна.

Враховуючи особливості ліквідації
юридичної особи внаслідок її
банкрутства, зважаючи на положення
частини 6 статті 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції що діяла на момент
винекнення спірних правовідносин),
вимоги заявлені до боржника за
зобов'язаннями останнього, у випадку не
задоволення їх у процесі банкрутства
цього боржника, вважаються погашеними.

Так, відповідно до частини 2 статті 32
Закону Україну "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", якщо за
результатами ліквідаційного балансу
після задоволення вимог кредиторів не
залишилося майна, господарський суд
виносить ухвалу про ліквідацію
юридичної особи - банкрута. Копія цієї
ухвали направляється органу, який
здійснив державну реєстрацію
юридичної особи - банкрута, та органам
державної статистики для виключення
юридичної особи з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, а також власнику (органу,
уповноваженому управляти майном),
органам державної податкової служби за
місцезнаходженням банкрута.

Відтак, ліквідація юридичної особи
внаслідок її банкрутства є її
припинення без правонаступництва.

Відповідно до положень частини 5 статті
111 ЦК України, частини 7 статті 59 ГК
України юридична особа (суб'єкт
господарювання) є ліквідованою з дня
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про її припинення.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" юридична
особа є такою, що припинилася, з дати
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Зі змісту наявної у матеріалах справи
ухвали суду від 01.09.2011 у справі № 50/158-б
(т. 3 а. с. 14-17), вбачається що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Пузата
Хата" ліквідовано, як юридичну особу, у
зв'язку з банкрутством.

В матеріалах справи міститься Витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
Серія АВ № 175364 станом на 18.04.2013
Товариства з обмеженою (т. 3 а. с. 12-13), з
якого вбачається, що 07.09.2011 внесено
запис про припинення за судовим
рішенням про припинення юридичної
особи у зв'язку з визнанням її
банкрутом.

Дослідивши матеріали справ, колегія
суддів дійшла висновку, що ухвалою
господарського суду міста Києва від
01.04.2011 року по справі №50/161-б за участю
сторін ТОВ «Пріоритет 2005»(первісний
власник предмета іпотеки та майновий
поручитель) та АКБ СР «Укрсоцбанк»
(правонаступником якого є позивач),
задоволено клопотання ліквідатора та
виключено з реєстру вимог кредиторів
ТОВ «Пріоритет 2005» грошові вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» на суму 17 144 450,00 грн., а
також скасовано заборону відчуження
земельної ділянки, кадастровий номер №
:76:017:001, загальною ділянкою площею
0,0973, та виключено з Державного реєстру
іпотеки запис № 5458275 про обтяження
іпотекою майна, внесений на підставі
Іпотечного договору від 09.08.2007 року,
укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ
«Пріоритет 2005» та посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу за
реєстровим №2386.

Виходячи зі змісту ухвали
господарського суду міста Києва від
0104.2011 року по справі № 50/161-б підставою
для скасування іпотеки щодо майна та
земельної ділянки, що належали ТОВ
«Пріоритет 2005» стало те, що
припинилось зобов'язання ТОВ «Пузата
Хата» перед ПАТ «Укрсоцбанком за
Договором від 09.08.2007 року про відкриття
не відновлювальної мультивалютної
кредитної лінії № 24-12/198.

Таким чином, враховуючи факт
ліквідації ТОВ "Пузата Хата" внаслідок
визнання його банкрутом, а також
відсутністю у нього правонаступника,
зобов'язання, які виникли з Договору
про надання невідновлювальної
мультивалютної кредитної лінії № 24-12/198
від 09.08.2007 є такими, що припинились.

Аналогічна правова позиція міститься у
Постанові Верховного суду України від
07.11.2012, яка у відповідності до положень
статті 111-28 ГПК України є обов'язковим
для всіх суб'єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Відповідно до абзацу першого статті 7
Закону України "Про іпотеку", за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь- якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

За приписами статті 17 Закону України
"Про іпотеку", іпотека припиняється,
зокрема, у разі припинення основного
зобов'язання або закінчення строку дії
іпотечного договору.

Враховуючи вищевикладені
обставини, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що у
позивача відсутні підстави щодо
звернення із позовом з вимогою про
стягнення заборгованості за договором
про надання невідновлювальної
мультивалютної кредитної лінії № 24-12/198
від 09.08.2007 шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки за Іпотечним
договором від 09.08.2007.

Також судом першої інстанції було
вірно встановлено, що Публічне
акціонерне товариство "Укрсоцбанк"
звернулось із позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рахунок
погашення суми заборгованості 19.02.2013,
що підтверджується відтиском штемпеля
вхідної кореспонденції відділу
діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва, тобто
у термін після визнання судом боржника
- ТОВ "Пузата Хата" банкрутом та
ліквідації його з цих підстав,
відповідно до ухвали суду від 01.09.2011 та
внесенню запису до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 07.09.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції вірно
було встановлено, що у позивача
відсутні правові підстави у позивача
звернути стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором від 09.08.2007 у
рахунок погашення заборгованості за
договором про надання
невідновлювальної мультивалютної
кредитної лінії № 24-12/198 від 09.08.2007,
оскільки зобов'язання за цим договором
є припиненим, а тому позовні вимоги ПАТ
"Укрсоцбанк" правомірно були залишенні
судом першої інстанції без
задоволення.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку місцевого
господарського суду з огляду на
вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законне
обґрунтоване рішення, яке відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що скаржник не довів
обґрунтованість своєї апеляційної
скарги, докази на підтвердження своїх
вимог суду не надав, апеляційний суд
погоджується із рішенням
господарського суду міста Києва від
15.08.2013 року у справі № 910/3183/13, отже
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
на рішення господарського суду міста
Києва від 15.08.2013 року у справі № 910/3183/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 15.08.2013 року у справі № 910/3183/13
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/3183/13 повернути
до місцевого господарському суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко