ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Справа № 915/2161/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕМ СІ АЙ ШИППІНГ
ЕЙДЖЕНСІ" (65023, м. Одеса, вул. Князівська,
буд. 35, офіс 17),

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Техноторг-Дон" (54025, м.
Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 113/1)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на боці
позивача - товариство з обмеженою
відповідальністю "АККАД" (49005, м.
Дніпропетровськ, вул. Гусенко, 50)

про стягнення 136329,99 грн.

Суддя Алексєєв А.П.

Представники сторін:

від позивача - Кронік Н.Я., дов. б/н від
09.06.2013 р.

від відповідача - Махнова О.В., дов. б/н
від 28.12.2012 р.

від третьої особи - не з'явився.

Суть спору: 02.12.2013 року до
господарського суду звернувся позивач
із позовом про стягнення з відповідача
боргу за договором перевезення вантажу
автомобільним транспортом №116/10 від
09.10.2012 року в розмірі 127000 грн., пені та 3 %
річних в сумі 9329,99 грн. Також позивач
просив покласти на відповідача сплату
судового збору в розмірі 2726,60 грн.

17.12.2013 року на адресу суду
надійшло клопотання від представника
відповідача про припинення
провадження у справі у зв'язку із тим,
що спір між позивачем та відповідачем
про той же предмет і з тих же підстав
було вирішено господарським судом
Миколаївської області по справі №
915/1138/13, яким позивачеві в задоволенні
позовних вимог судом було відмовлено.
До клопотання представником
відповідача було додано копію рішення
господарського суду Миколаївської
області по справі № 915/1138/13.

17.12.2013 року на адресу суду
надійшло письмове повідомлення від
представника позивача, згідно якого
ним було повідомлено судові, що спір
про стягнення з відповідача боргу на
підставі договору № 116/10 господарським
судом не розглядався.

17.12.2013 року за результатами
судового засідання клопотання
представника відповідача про
припинення провадження у справі судом
було відхилене.

09.01.2014 року на адресу суду від
представника відповідача надійшло
клопотання про зупинення провадження у
справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України,
у зв'язку із тим, що в провадженні
господарського суду Одеської області
перебуває в провадженні справа №916/3630/13
за позовом ТОВ "Техноторг-Дон" до ТОВ "Ем
Сі Ай Шиппінг Ейдженсі" про визнання
недійсним п. 5.2. договору № 116/10 від
09.10.2012 року, на підставі якого позивач
намагається стягнути заборгованість, в
тому числі пеню по даній справі.
Представник відповідача вважає справи
№916/3630/13 та № 915/2161/13 пов'язаними між
собою.

За результатами судового
засідання клопотання представника
відповідача про зупинення провадження
по справі було відхилене.

За клопотанням представника
позивача на підставі ухвали суду від
09.01.2014 року було вжито заходи до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на рахунки відповідача в межах
заявленої до стягнення суми.

Ухвалу про вжиття заходів до
забезпечення позову було оскаржено
відповідачем до Одеського
апеляційного господарського суду, який
своєю постановою скасував ухвалу суду
про вжиття заходів забезпечення
позову.

13.01.2014 року представник
відповідача надав відзив на позовну
заяву, у якому із позовом не погодився
та просив відмовити в його задоволенні.

За клопотанням представника
позивача у справу в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на боці позивача було
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю «Аккад».

Третя особа - ТОВ "Аккад" свого
представника у судове засідання не
направила, а направила лише письмові
пояснення на адресу суду.

12.02.2014 року за результатами
розгляду справи судом було проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, письмові пояснення третьої
особи, суд

ВСТАНОВИВ:

09.10.2012 року між позивачем
(перевізник за договором) та
відповідачем (замовник за договором)
було укладено договір на перевезення
вантажів автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні №116/10.

Відповідно до п. 1.1. договору
договір визначає порядок
взаємовідносин при організації
перевезень вантажів у міжнародних
сполученнях.

Згідно до п. 2.1. договору
перевізник взяв на себе обов'язок
надати замовнику автотранспортний
засіб вантажопідйомністю 20 тон для
здійснення перевезення за маршрутом,
вказаним у заявці, яка є невід'ємною
частиною договору.

Відповідно до пп. 3.1, 3.4. договору
замовник взяв на себе зобов'язання
надати вантаж до перевезення,
пакування та складання якого
відповідає вимогам забезпечення
зберігання вантажу в процесі
перевезення; своєчасно оформити
перевізні документи на вантаж,
відмічати у товарно-транспортних
накладних фактичний час прибуття та
вибуття автомобілю у пунктах
завантаження/вивантаження.

У пункті 4.1. договору сторони
погодили, що вартість автопослуг по
виконанню умов цього договору
визначена за домовленістю сторін та
зазначена у заявці, яка є невід'ємною
частиною договору. Перевізник виписує
замовнику рахунок з послідуючими
оформленими товарно-транспортними
накладними (СМR), а за їх
відсутності-копії оформленого
путьового листа.

Пунктом 4.2. договору визначено, що
оплата авто послуг проводиться після
вивантаження товару у
вантажоодержувача.

Згідно п. 6.1.1 договору він вступає
в силу з моменту його підписання та діє
до 31.12.2013 року.

Виконання свого обов'язку за
договором позивач підтвердив, додавши
до позовної заяви:

1). Заявки відповідача на
транспортно-експедиційне
обслуговування у міжнародному
сполученні:

- №022/04 від 02.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмір 10000 грн.;

- №088/04 від 08.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №103/04 від 10.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №109/04 від 10.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №108/04 від 10.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №107/04 від 10.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №110/04 від 11.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №111/04 від 11.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №118/04 від 15.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №150/04 від 17.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 10000 грн.;

- №163/04 від 22.04.2013 року з визначеною
вартістю послуг в розмірі 27000 грн;.

2). Акти надання послуг підписані
між сторонами:

- № 49 від 08.10.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 53 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 54 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 55 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 56 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 57 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 58 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 59 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 62 від 19.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 63 від 23.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 64 від 03.05.2013 року на суму 27000
грн. (акт підписаний лише позивачем).

3). Рахунки на оплату:

- № 46 від 08.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 50 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 51 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 52 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 53 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 54 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 55 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 56 від 16.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 59 від 19.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 60 від 23.04.2013 року на суму 10000
грн.;

- № 61 від 03.05.2013 року на суму 27000
грн.

4). Міжнародні
товарно-транспортні накладні (СМR):

- № 203361;

- № 203374;

- № 203376;

- № 203377;

- № 203379;

- № 107803;

- № 107796;

- № 203397;

- № 203438;

- № 203272;

- № 25042012, № 25042012-1, № 25042012-2, №
25042012-3, № 25042012-4,

29.05.2013 року позивачем було
направлено на адресу відповідача
лист-претензію за №03/06-13 від 29.05.2013 року
щодо необхідності оплати послуг з
перевезення вантажу.

Направлення листа-претензії
підтверджується відповідним поштовим
повідомленням, яке позивач додав до
свого позову.

Представник відповідача а ні
підтвердив, а ні спростував отримання
претензії позивача.

Із змісту письмового відзиву на
позов відповідач не погодився із
позовними вимогами позивача з огляду
на наступне.

Відповідачем не заперечується
укладення із позивачем договору на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в міжнародному сполученні
№ 116/10 від 09.10.2012 року, за яким позивач
взяв на себе зобов'язання здійснювати
саме перевезення вантажів відповідача,
а відповідач зобов'язався оплачувати
надані позивачем послуги перевезення.

На думку представника
відповідача, заявки на
транспортно-експедиторське
обслуговування в міжнародному
сполученні, які нібито підтверджують
суму і строки оплати наданих послуг, не
можуть прийматися судом як докази по
даній справі з огляду на те, що
зазначені заявки не містять в собі
посилання на договір №116/10 і стосуються
не послуг перевезення вантажів, а
послуг транспортно-експедиторського
обслуговування, так як між сторонами
укладався ще й договір транспортного
експедирування № К-02-01/2013 від 21.01.2013
року.

За ствердженням представника
відповідача у нього не виникло
обов'язку щодо оплати будь-яких сум
грошових коштів за договором №116/10,
оскільки позивачем не виконано вимог п.
4.1. договору №116/10 щодо надання
відповідачеві після надання послуг
перевезення вантажів належним чином
оформлених рахунків на оплату наданих
послуг і товарно-транспортних
накладних. В обґрунтування законності
своєї позиції відповідач послався на
приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України.

За результатами розгляду справи
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Правове регулювання спірних
правовідносин, які виникли між
сторонами, закріплене в положеннях
глави 65 ЦК України, ст. 316 ГК України та
Законі України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність".

При цьому, встановлюючи, що
договір №116/10, який укладений між
сторонами, фактично є договором про
надання транспортно-експедиторських
послуг, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. У ч. 2
вказаної статті ЦК України закріплено,
що положення цієї глави (гл. 63 Послуги.
Загальні положення) можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 902 ЦК
України виконавець повинен надати
послугу особисто. У випадках,
встановлених договором, виконавець має
право покласти виконання договору про
надання послуг на іншу особу,
залишаючись відповідальним в повному
обсязі перед замовником за порушення
договору.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 306 ГК
України перевезенням вантажів у цьому
Кодексі визнається господарська
діяльність, пов'язана з переміщенням
продукції виробничо-технічного
призначення та виробів народного
споживання залізницями,
автомобільними дорогами, водними та
повітряними шляхами, а також
транспортування продукції
трубопроводами. Суб'єктами відносин
перевезення вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГК України
за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного
експедирування може бути встановлений
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, укладати від свого імені або
від імені клієнта договір перевезення
вантажу, забезпечувати відправку і
одержання вантажу, а також виконання
інших зобов'язань, пов'язаних із
перевезенням (ч. 1 ст. 316 ГК України).

Договором транспортного
експедирування може бути передбачено
надання додаткових послуг, необхідних
для доставки вантажу (перевірка
кількості та стану вантажу, його
завантаження та вивантаження, сплата
мита, зборів і витрат, покладених на
клієнта, зберігання вантажу до його
одержання у пункті призначення,
одержання необхідних для експорту та
імпорту документів, виконання митних
формальностей тощо) (ч. 1 ст. 316 ГК
України).

Так, згідно ч. 1 ст. 902 ЦК України та
виходячи з умов п. 2.1. договору №116/10
позивач повинен був надати послуги з
перевезення вантажів особисто, проте,
перевезення вантажу було здійснено не
позивачем, а іншими суб'єктами
господарювання (перевізниками), що
безпосередньо вбачається з наданих
позивачем міжнародних
товарно-транспортних накладних, у
графі "Перевізник" яких зазначено не
позивача.

За приписами ст. 9 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність» за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договір транспортного експедирування
укладається у письмовій формі.

Істотними умовами договору
транспортного експедирування є:
відомості про сторони договору;
місцезнаходження та ідентифікаційний
код в Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України;
вид послуги експедитора; вид та
найменування вантажу; права, обов'язки
сторін; відповідальність сторін, у
тому числі в разі завдання шкоди
внаслідок дії непереборної сили;
розмір плати експедитору; порядок
розрахунків; пункти відправлення та
призначення вантажу; порядок
погодження змін маршруту, виду
транспорту, вказівок клієнта; строк
(термін) виконання договору; а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Підтвердженням витрат експедитора є
документи (рахунки, накладні тощо),
видані суб'єктами господарювання, що
залучалися до виконання договору
транспортного експедирування, або
органами влади. Перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами, складеними мовою
міжнародного спілкування залежно від
обраного виду транспорту або
державною мовою, якщо вантажі
перевозяться в Україні. Такими
документами можуть бути: авіаційна
вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна
автомобільна накладна (CMR); накладна
СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of
Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна
відомість (Cargo Manifest); інші документи,
визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при
перевезенні підтверджується єдиним
транспортним документом або
комплектом документів (залізничних,
автомобільних, авіаційних накладних,
коносаментів тощо), які відображають
шлях прямування вантажу від пункту
його відправлення до пункту його
призначення.

Предметом даного позову виступає
вимога позивача про стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі
127000 грн. за виконання для останнього
послуг з транспортно-експедиторського
обслуговування, пені та 3% річних.

Позивачем на підтвердження
надання послуг відповідачеві були
надані вищевказані документи: заявки
на транспортно-експедиційне
обслуговування у міжнародному
сполученні, акти надання послуг,
міжнародні товарно-транспортні
накладі.

Так, відповідачем жодним чином не
було спростовано надання позивачем
послуг за актами надання послуг на
загальну суму в розмірі 100000 грн.,
посилаючись лише на те, що у
відповідача не виникло обов'язку по їх
оплаті у зв'язку із не направленням
рахунків позивачем.

Стосовно заявок на
транспортно-експедиційне
обслуговування у міжнародному
сполученні представник відповідача
повідомив, що вони не стосуються
договору № 116/10 від 09.10.2012 року, а отже
ними не підтверджуються обставини
зазначеної справи.

Так, дослідженням у судовому
засіданні заявок на
транспортно-експедиційне
обслуговування у міжнародному
сполученні, актів надання послуг,
міжнародних товарно-транспортні
накладних встановлено, що по цих
документах співпадають періоди
надання послуг, назви сторін, вартість
послуг, маршрут перевезення вантажу,
державні номери знаки
автотранспортних засобів і, тому, суд
приймає ці документи як докази
виконання позивачем своїх обов'язків
за договором № 116/10.

Суд дійшов висновку про
належність зазначених документів до
договору № 116/10 ще й з огляду на те, що
рішенням господарського суду
Миколаївської області по справі №
915/1138/13 від 15.08.2013 року, яке набрало
законної сили, було встановлено факт
того, що заявки №022/04 від 02.04.2013 року,
№088/04 від 08.04.2013 року, №103/04 від 10.04.2013
року, №109/04 від 10.04.2013 року, №108/04 від
10.04.2013 року, 107/04 від 10.04.2013 року, №110/04 від
11.04.2013 року, №111/04 від 11.04.2013 року, №118/04
від 15.04.2013 року, №150/04 від 17.04.2013 року,
№163/04 від 22.04.2013 року, акти № 49 від 08.10.2013
року, № 53 від 16.04.2013 року, № 54 від 16.04.2013
року, № 55 від 16.04.2013 року, № 56 від 16.04.2013
року, № 57 від 16.04.2013 року, № 58 від 16.04.2013
року, № 59 від 16.04.2013 року, № 62 від 19.04.2013
року, № 63 від 23.04.2013 року, № 64 від 03.05.2013
року не мають відношення до договору №
К-02-01/2013 від 21.01.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

У заявках відповідача на
транспортно-експедиційне
обслуговування у міжнародному
сполученні викладено, що оплата послуг
проводиться по оригіналам документів
на протязі 10 банківських днів.

Крім того, у пункті 4.2. договору №
116/10 визначено, що оплата автопослуг
проводиться після вивантаження товару
у вантажоодержувача.

Як вбачається із п. 4.1. договору
№116/10 вартість послуг визначається у
заявці, яка є невід'ємною частиною
договору. Перевізник, тобто позивач,
виписує замовнику рахунок з
послідуючими оформленими
товарно-транспортними накладними (СМR),
а за їх відсутності-копії оформленого
путьового листа.

Тобто, у п. 4.1. договору зазначено,
що спочатку замовнику виписується
рахунок, а потім оформлюється
товарно-транспортна накладна (СМR).

Із наданих позивачем
товарно-транспортних накладних
вбачається, що вони усі підписані з
боку відповідача. Отже, з цього суд
робить висновок, що відповідач,
підписавши товарно-транспортні
накладні, до цього отримав від позивача
рахунок (-ки).

У пункті 4.2. договору №116/10 та
заявках сторони узгодили, що підставою
оплати послуг є факт їх надання. Строк
здійснення оплати становить 10
банківських днів з дня вивантаження
товару у вантажоодержувача.

Відповідно з ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 5.2. договору №116/10 передбачено,
що у разі невиконання пункту 4.1
договору, замовник виплачує пеню
перевізнику у розмірі не менше двох
облікових ставок НБУ від суми платежу
за кожну добу прострочення оплати.

Так, по заявці № 022/04 від 02.04.2013 року (а.с.
16) товар було поставлено 08.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 203272 (а.с. 58) та актом надання
послуг № 49 від 08.04.2013 року (а.с. 27).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг наступило з
23.04.2013 року

Відповідно до наданих відповідачем
доказів, оплата вартості зазначених
послуг по заявці № 022/04 від 02.04.2013 року
здійснена 22.05.2013 року (а.с. 138).

Таким чином, з відповідача по вказаній
заявці заявлена сума боргу в розмірі
10000 грн. стягненню не підлягає, а
підлягає стягненню пеня та 3% річних.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою № 022/04 від 02.04.2013
року настало з 23.04.2013 року (10
банківських днів з 08.04.2013 року). Оплата
вартості авто послуг по зазначеній
заявці здійснена 22.05.2013 року.

Отже, загальний період прострочення за
заявкою № 022/04 від 02.04.2013 року становить
з 23.04.2013 року по 21.05.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 18.04.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 23.04.2013 року
по 21.05.2013 року та встановлено, що по
заявці №022/04 від 02.04.2013 року пеня за
загальний період нарахування з 23.04.2013
року по 21.05.2013 року (включно) становить
119,18 грн.(10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 29 = 119,18 грн.),
що на 547,12 грн. менше, ніж просить
стягнути позивач.

Отже, по заявці №022/04 від 02.04.2013 року
пеня підлягає частковому задоволенню,
а саме у сумі 119,18 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 18.041.2013 року по 08.10.2013 року,
проте період прострочення по заявці №
022/04 від 02.04.2013 року становить з 23.04.2013
року по 21.05.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 23.04.2013
року по 21.05.2013 року (включно), який
складає 29 днів та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 23,84 грн. (10000,00
:100 х 3 :365 х 29 = 23,84 грн.), що на 119,17 грн.
менше, ніж просить стягнути позивач.

Отже, по заявці № 022/04 від 02.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають частковому задоволенню, а
саме у сумі 23,84 грн.

По заявці №088/04 від 08.04.2013 року (а.с. 17)
товар було поставлено 15.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною №203361 (а.с. 49) та актом надання
послуг №57 від 16.04.2013 року (а.с. 32).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
01.05.2013 року

Відповідач по заявці № 088/04 від 08.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №088/04 від 08.04.2013
року настало з 01.05.2013 року (10
банківських днів з 16.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою № 088/04 від 08.04.2013 року становить
з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 26.04.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 01.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 40 = 164,39 грн. (період
нарахування з 01.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

164,39 + 245,48 + 203,01 = 612,88 грн. (загальний
період нарахування з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №088/04 від
08.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 612,88 грн., що на 20,54
грн. менше, ніж просить стягнути
позивач.

Отже, по заявці №088/04 від 08.04.2013 року
пеня підлягає частковому задоволенню,
а саме у сумі 616,98 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 26.04.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №088/04 від
08.04.2013 року становить з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 01.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 161 день та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 132,33 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 161 = 132,33 грн.), що на 4,11 грн.
менше, ніж просить стягнути позивач.

Отже, по заявці №088/04 від 08.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають частковому задоволенню, а
саме у сумі 132,33 грн.

По заявці №103/04 від 10.04.2013 року (а.с. 18)
товар було поставлено 15.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною №203374 (а.с. 50) та актом надання
послуг № 54 від 16.04.2013 року (а.с. 29).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
01.05.2013 року.

Відповідач по заявці №103/04 від 10.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №103/04 від 10.04.2013
року настало з 01.05.2013 року (10
банківських днів з 16.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою №103/04 від 10.04.2013 року становить
з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 06.05.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 01.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 40 = 164,39 грн. (період
нарахування з 01.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

164,39 + 245,48 + 203,01 = 612,88 грн. (загальний
період нарахування з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №103/04 від
10.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 612,88 грн., що на 20,55
грн. більше, ніж просить стягнути
позивач.

Господарський суд з своєю ініціативою
не може збільшувати розмір позовних
вимог.

Отже, по заявці №103/04 від 10.04.2013 року
пеня підлягає задоволенню в тому
розмірі, в якому просить (нарахував)
позивач, а саме у сумі 592,33 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 06.05.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №103/04 від
10.04.2013 року становить з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 01.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 161 день та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 132,33 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 161 = 132,33 грн.), що на 4,11 грн.
більше, ніж просить стягнути позивач.

Господарський суд з своєю ініціативою
не може збільшувати розмір позовних
вимог.

Отже, по заявці №103/04 від 10.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають задоволенню в тому розмірі,
в якому просить (нарахував) позивач, а
саме у сумі 128,22 грн.

По заявці №109/04 від 10.04.2013 року (а.с. 19)
товар було поставлено 16.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 203376 (а.с. 51) та актом надання
послуг № 53 від 16.04.2013 року (а.с. 28).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
01.05.2013 року.

Відповідач по заявці №109/04 від 10.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №109/04 від 10.04.2013
року настало з 01.05.2013 року (10
банківських днів з 16.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою №109/04 від 10.04.2013 року становить
з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 06.05.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 01.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 40 = 164,39 грн. (період
нарахування з 01.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

164,39 + 245,48 + 203,01 = 612,88 грн. (загальний
період нарахування з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №109/04 від
10.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 612,88 грн., що на 20,55
грн. більше, ніж просить стягнути
позивач.

Господарський суд з своєю ініціативою
не може збільшувати розмір позовних
вимог.

Отже, по заявці №109/04 від 10.04.2013 року
пеня підлягає задоволенню в тому
розмірі, в якому просить (нарахував)
позивач, а саме у сумі 592,33 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 06.05.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №109/04 від
10.04.2013 року становить з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 01.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 161 день та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 132,33 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 161 = 132,33 грн.), що на 4,11 грн.
більше, ніж просить стягнути позивач.

Господарський суд з своєю ініціативою
не може збільшувати розмір позовних
вимог.

Отже, по заявці №109/04 від 10.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають задоволенню в тому розмірі,
в якому просить (нарахував) позивач, а
саме у сумі 128,22 грн.

По заявці №108/04 від 10.04.2013 року (а.с. 20)
товар було поставлено 15.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 203377 (а.с. 52) та актом надання
послуг № 58 від 16.04.2013 року (а.с. 33).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
01.05.2013 року.

Відповідач по заявці №108/04 від 10.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №108/04 від 10.04.2013
року настало з 01.05.2013 року (10
банківських днів з 16.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою №108/04 від 10.04.2013 року становить
з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 06.05.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 01.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 40 = 164,39 грн. (період
нарахування з 01.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

164,39 + 245,48 + 203,01 = 612,88 грн. (загальний
період нарахування з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №108/04 від
10.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 612,88 грн., що на 20,55
грн. більше, ніж просить стягнути
позивач.

Господарський суд з своєю ініціативою
не може збільшувати розмір позовних
вимог.

Отже, по заявці №108/04 від 10.04.2013 року
пеня підлягає задоволенню в тому
розмірі, в якому просить (нарахував)
позивач, а саме у сумі 592,33 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 06.05.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №108/04 від
10.04.2013 року становить з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 01.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 161 день та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 132,33 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 161 = 132,33 грн.), що на 4,11 грн.
більше, ніж просить стягнути позивач.

Господарський суд з своєю ініціативою
не може збільшувати розмір позовних
вимог.

Отже, по заявці №108/04 від 10.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають задоволенню в тому розмірі,
в якому просить (нарахував) позивач, а
саме у сумі 128,22 грн.

По заявці №107/04 від 10.04.2013 року (а.с. 21)
товар було поставлено 16.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 203379 (а.с. 53) та актом надання
послуг № 59 від 16.04.2013 року (а.с. 34).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
01.05.2013 року.

Відповідач по заявці №107/04 від 10.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №107/04 від 10.04.2013
року настало з 01.05.2013 року (10
банківських днів з 16.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою №107/04 від 10.04.2013 року становить
з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 06.05.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 01.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 40 = 164,39 грн. (період
нарахування з 01.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

164,39 + 245,48 + 203,01 = 612,88 грн. (загальний
період нарахування з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №107/04 від
10.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 612,88 грн., що на 20,55
грн. більше, ніж просить стягнути
позивач.

Господарський суд з своєю ініціативою
не може збільшувати розмір позовних
вимог.

Отже, по заявці №107/04 від 10.04.2013 року
пеня підлягає задоволенню в тому
розмірі, в якому просить (нарахував)
позивач, а саме у сумі 592,33 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 06.05.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №107/04 від
10.04.2013 року становить з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 01.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 161 день та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 132,33 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 161 = 132,33 грн.), що на 4,11 грн.
більше, ніж просить стягнути позивач.

Господарський суд з своєю ініціативою
не може збільшувати розмір позовних
вимог.

Отже, по заявці №107/04 від 10.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають задоволенню в тому розмірі,
в якому просить (нарахував) позивач, а
саме у сумі 128,22 грн.

По заявці №110/04 від 11.04.2013 року (а.с. 22)
товар було поставлено 16.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 107803 (а.с. 54) та актом надання
послуг № 55 від 16.04.2013 року (а.с. 30).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
01.05.2013 року.

Відповідач по заявці №110/04 від 11.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №110/04 від 11.04.2013
року настало з 01.05.2013 року (10
банківських днів з 16.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою №110/04 від 11.04.2013 року становить
з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 26.04.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 01.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 40 = 164,39 грн. (період
нарахування з 01.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

164,39 + 245,48 + 203,01 = 612,88 грн. (загальний
період нарахування з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №110/04 від
11.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 01.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 612,88 грн., що на 20,54
грн. менше, ніж просить стягнути
позивач.

Отже, по заявці №110/04 від 11.04.2013 року
пеня підлягає частковому задоволенню,
а саме у сумі 612,88 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 26.04.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №110/04 від
10.04.2013 року становить з 01.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 01.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 161 день та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 132,33 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 161 = 132,33 грн.), що на 4,11 грн.
менше, ніж просить стягнути позивач.

Отже, по заявці № 110/04 від 11.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають частковому задоволенню, а
саме у сумі 132,33 грн.

По заявці №111/04 від 11.04.2013 року (а.с. 23)
товар було поставлено 17.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 107796 (а.с. 54) та актом надання
послуг № 56 від 16.04.2013 року (а.с. 31).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
08.05.2013 року.

Відповідач по заявці №111/04 від 11.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №111/04 від 11.04.2013
року настало з 08.05.2013 року (10
банківських днів з 17.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою №111/04 від 11.04.2013 року становить
з 08.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 26.04.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 08.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 33 = 135,62 грн. (період
нарахування з 08.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

135,62 + 245,48 + 203,01 = 584,11 грн. (загальний
період нарахування з 08.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №111/04 від
11.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 08.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 584,11 грн., що на 36,99
грн. менше, ніж просить стягнути
позивач.

Отже, по заявці №111/04 від 11.04.2013 року
пеня підлягає частковому задоволенню,
а саме у сумі 584,11 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 26.04.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №111/04 від
10.04.2013 року становить з 08.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 08.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 154 дня та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 126,58 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 154 = 126,58 грн.), що на 7,39 грн.
менше, ніж просить стягнути позивач.

Отже, по заявці №111/04 від 11.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають частковому задоволенню, а
саме у сумі 126,58 грн.

По заявці №118/04 від 15.04.2013 року (а.с. 24)
товар було поставлено 19.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 203397 (а.с. 56) та актом надання
послуг № 62 від 19.04.2013 року (а.с. 35).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
14.05.2013 року.

Відповідач по заявці №118/04 від 15.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №118/04 від 15.04.2013
року настало з 14.05.2013 року (10
банківських днів з 19.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою №118/04 від 15.04.2013 року становить
з 14.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 29.04.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 14.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 27 = 110,96 грн. (період
нарахування з 14.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

110,96 + 245,48 + 203,01 = 559,45 грн. (загальний
період нарахування з 14.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №118/04 від
15.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 14.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 559,45 грн., що на 61,65
грн. менше, ніж просить стягнути
позивач.

Отже, по заявці №118/04 від 15.04.2013 року
пеня підлягає частковому задоволенню,
а саме у сумі 559,45 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 29.04.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №118/04 від
15.04.2013 року становить з 14.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 14.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 148 дня та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 121,65 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 148 = 121,65 грн.), що на 12,32 грн.
менше, ніж просить стягнути позивач.

Отже, по заявці №118/04 від 15.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають частковому задоволенню, а
саме у сумі 121,65 грн.

По заявці №150/04 від 17.04.2013 року (а.с. 25)
товар було поставлено 23.04.2013 року, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною № 203438 (а.с. 57) та актом надання
послуг № 63 від 23.04.2013 року (а.с. 36).
Вартість послуги становить 10000 грн.
Прострочення оплати послуг настало з
16.05.2013 року.

Відповідач по заявці №150/04 від 17.04.2013
року за поставлений товар на суму 10000,00
грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній заявці
заявлена сума боргу в розмірі 10000 грн.
підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору № 116/10
від 09.10.2012 року прострочення по оплаті
авто послуг за заявкою №150/04 від 17.04.2013
року настало з 16.05.2013 року (10
банківських днів з 23.04.2013 року).

Отже, загальний період прострочення за
заявкою №150/04 від 17.04.2013 року становить
з 16.05.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 06.05.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 16.05.2013 року
по 08.10.2013 року:

10000,00 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 25 = 102,74 грн. (період
нарахування з 16.05.2013 року по 09.06.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 64 = 245,48 грн. (період
нарахування з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
включно);

10000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 203,01 грн. (період
нарахування з 13.08.2013 року по 08.10.2013 року
включно).

102,74 + 245,48 + 203,01 = 551,23 грн. (загальний
період нарахування з 16.05.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці №150/04 від
17.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 16.05.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 551,23 грн., що на 41,10
грн. менше, ніж просить стягнути
позивач.

Отже, по заявці №150/04 від 17.04.2013 року
пеня підлягає частковому задоволенню,
а саме у сумі 551,23 грн.

За прострочення грошового зобов'язання
по вищевказаній заявці відповідач
нарахував позивачу 3% річних, проте
розрахунок позивача містить
арифметичну помилку, а саме: позивач
здійснив нарахування 3% річних від суми
простроченого платежу за загальний
період з 06.05.2013 року по 08.10.2013 року, проте
період прострочення по заявці №150/04 від
17.04.2013 року становить з 16.05.2013 року по
08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 16.05.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 146 день та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 120,00 грн. (10000,00
:100 х 3 : 365 х 146 = 120,00 грн.), що на 8,22 грн.
менше, ніж просить стягнути позивач.

Отже, по заявці №150/04 від 17.04.2013 року 3%
річних від суми простроченого платежу
підлягають частковому задоволенню, а
саме у сумі 120,00 грн.

Стосовно виконання позивачем заявки
№164/04 від 22.04.2013 року суд зазначає, що її
виконання з боку позивача
підтверджується наданими міжнародними
товарно-транспортними накладними №
25042012, № 25042012-1, № 25042012-2, № 25042012-3, №
25042012-4, за якими перевізником виступило
ТОВ "Аккад" і яке за клопотанням
представника позивача було залучено до
участі у справі в якості третьої особи.

Згідно письмових пояснень
третьої особи - ТОВ "Аккад" встановлено,
що між ТОВ "Аккад" та позивачем було
укладено договір-заявку № 601Т на
транспортно-експедиторське
обслуговування в міжнародному
сполученні від 18.04.2013 року (додається до
пояснень), згідно якого позивач замовив
у перевізника - ТОВ "Аккад" транспортні
послуги за маршрутом Гросберен
(Германія) - Миколаїв (Україна) для
вантажоодержувача ТОВ "Техноторг-Дон"
(відповідач) для доставки вантажу
загальною вагою, що не перевищувала 18
тон. Державний номер автомобіля, що
здійснював перевезення АЕ 0532 СК, а
напівпричепу - АЕ 9696 XT. У відповідності
до умов договору-заявки ТОВ "Аккад"
отримував оплату безготівковим
розрахунком в строк 6 днів за
оригіналами документів. Під час
перевезення було складено
товарно-транспортні накладні № 25042012,
25042013-1, 25042013-2, 25042013-3, 25042013-4, які були в
оригіналі передані позивачу.
Вантажоодержувачем - ТОВ
"Техноторг-Дон" було отримано вантаж, що
підтверджується наявністю його
печатки на товарно-транспортних
накладних. Між позивачем та ТОВ "Аккад"
було підписано акт надання послуг № 1657
(додається до пояснень) від 03.05.2013 року
про надання транспортних послуг. ТОВ
"Аккад" повідомило суд, що не має права
вимоги за цим перевезенням, так як
підприємство не вступало у договірні
відносини з ТОВ "Техноторг-Дон", не
отримувало заявок на перевезення
безпосередньо від вантажоодержувача
та виступало як перевізник в
організованому позивачем перевезенні
вантажу, за що вже отримало оплату. Щодо
вказаних в позовній заяві вимог про
виплату заборгованості у розмірі 27 000
грн. та після огляду наданих позивачем
документів (позовної заяви, накладних
№ 25042012, 25042013-1, 25042013-2, 25042013-3, 25042013-4 ТОВ
"Аккад" підтвердило, що дійсно
виступало перевізником та надавало
транспортні засоби для перевезення,
організатором якого виступив позивач.
ТОВ "Аккад" вважає позовні вимоги
позивача за зазначеним перевезенням
законними і обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

За клопотанням представника
позивача від 12.02.2014 року до справи були
додані документи, які підтверджують
проведення розрахунків між позивачем
та третьою особою - ТОВ "Аккад" по
виконанню перевезення, яке оформлене
міжнародними товарно-транспортними
накладними № 25042012, № 25042012-1, № 25042012-2, №
25042012-3, № 25042012-4.

У міжнародних
товарно-транспортних накладних № 25042012,
№ 25042012-1, № 25042012-2, № 25042012-3, № 25042012-4 не
міститься дати отримання вантажу
відповідачем, тому, при визначенні дати
виникнення у відповідача обов'язку
оплати надані послуги суд виходить від
дати отримання відповідачем
листа-претензії від 29.05.2013 року .

Так як згідно поштового
повідомлення (а.с. 67) відповідач отримав
листа-претензію 05.06.2013 року, то
зобов'язання оплатити послугу згідно
умов договору №116/10 та заявки у нього
виникло протягом 10 банківських днів
від цієї дати.

По заявці №163/04 від 22.04.2013 року (а.с.
26) вартість послуги становить 27000,00 грн.
Прострочення оплати послуги настало з
20.06.2013 року (10 банківських днів з 05.06.2013
року).

Відповідач по заявці №163/04 від
22.04.2013 року за поставлений товар на суму
27000,00 грн. не розрахувався.

Отже, з відповідача по вказаній
заявці заявлена сума боргу в розмірі
27000,00 грн. підлягає стягненню.

Відповідно до умов п. 4.2 договору
№ 116/10 від 09.10.2012 року прострочення по
оплаті авто послуг за заявкою №163/04 від
22.04.2013 року та з урахуванням
вищевикладеного настало з 20.06.2013 року
Отже, загальний період прострочення за
заявкою № 163/04 від 22.04.2013 року становить
з 20.06.2013 року по 08.10.2013 року, а позивач
здійснив нарахування за період з 13.05.2013
року по 08.10.2013 року

Господарським судом здійснено
перерахунок пені за період з 20.06.2013 року
по 08.10.2013 року:

27000,00 : 100 х 7 х 2 : 365 х 54 = 559,24 грн.
(період нарахування з 20.06.2013 року по
12.08.2013 року включно);

27000,00 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 57 = 548,14 грн.
(період нарахування з 13.08.2013 року по
08.10.2013 року включно).

559,24 + 548,14 = 1107,38 грн. (загальний
період нарахування з 20.06.2013 року по
08.10.2013 року).

Відповідно до вищезазначеного
розрахунку господарським судом
встановлено, що по заявці № 163/04 від
22.04.2013 року пеня за загальний період
нарахування з 20.06.2013 року по 08.10.2013 року
(включно) становить 1107,38 грн., що на 414,24
грн. менше, ніж просить стягнути
позивач.

Отже, по заявці № 163/04 від 22.04.2013
року пеня підлягає частковому
задоволенню, а саме у сумі 1107,38 грн.

За прострочення грошового
зобов'язання по вищевказаній заявці
відповідач нарахував позивачу 3%
річних, проте розрахунок позивача
містить арифметичну помилку, а саме:
позивач здійснив нарахування 3% річних
від суми простроченого платежу за
загальний період з 13.05.2013 року по 08.10.2013
року, проте період прострочення по
заявці № 163/04 від 22.04.2013 року становить з
20.06.2013 року по 08.10.2013 року (включно).

Господарським судом здійснено
перерахунок 3% річних за період з 20.06.2013
року по 08.10.2013 року (включно), який
складає 111 днів та встановлено, що 3%
річних від суми простроченого платежу
за цей період становлять 246,33грн. (27000,00
:100 х 3 : 365 х 111 = 246,33 грн.), що на 84,33 грн.
менше, ніж просить стягнути позивач.

Отже, по заявці № 163/04 від 22.04.2013
року 3% річних від суми простроченого
платежу підлягають частковому
задоволенню, а саме у сумі 246,33 грн.

Таким чином, позов підлягає
частковому задоволенню і з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
основний борг в розмірі 117000 грн., пеня в
розмірі 6520,53 грн. та 3 % річних в розмірі
1415, 94 грн.

Також з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сума
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам в
розмірі.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Техноторг-Дон" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕМ СІ АЙ ШИППІНГ
ЕЙДЖЕНСІ" борг в розмірі 117000 грн. (сто
сімнадцять тисяч грн.), пеню в розмірі
6520,53 грн. та 3% річних в розмірі 1415, 94 грн.
та суму судового збору в розмірі 2498,72
грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та
підписаний 21.02.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку.

Суддя
А.П. Алексєєв