ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
УХВАЛА

18 лютого 2014 року справа № 919/1093/13За
заявою приватного підприємства
"Транил" про розстрочку виконання
рішення суду від 21.10.2013 по справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибоконсервний
завод "Екватор" (61052, м. Харків, вул.
Енгельса, 29-А, кімн. 901)

до приватного підприємства "Транил"

(99055, м. Севастополь, вул. Дачна, 27)

про стягнення заборгованості у розмірі
1 518 218,27 грн

Суддя
Плієва Н.Г.

за участю представників:

стягувача - Романової Г.В., довіреність
№ б/н від 02.09.2013

заявника (боржника) - Терещенко С.В.,
довіреність № б/н від 01.10.2013;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду
міста Севастополя перебувала справа за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибоконсервний
завод "Екватор" до приватного
підприємства "Транил" про стягнення
заборгованості у розмірі 1 518 218,27 грн.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 21.10.2013, залишеним без
змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
25.12.2013, позов задоволено частково,
стягнуто з приватного підприємства
"Транил" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рибоконсервний завод "Екватор" суму
заборгованості у розмірі 487 671,70 грн, а
також витрати зі сплати судового збору
у розмірі 24 365,78 грн. У задоволенні
решти вимог відмовлено.

У порядку статті 116 Господарського
процесуального кодексу України, 14.01.2014
на виконання рішення господарського
суду міста Севастополя від 21.10.2013, яке
набрало законної сили 25.12.2013 був
виданий наказ.

27.01.2014 приватне підприємство "Транил"
звернулося до суду із заявою про
надання розстрочки виконання рішення
суду від 21.10.2013 у зв'язку з важким
фінансовим становищем.

Ухвалою суду від 29.01.2014 заяву прийнято
та призначено до розгляду у судовому
засіданні на 07.02.2014.

Відповідно до положень статті 77
Господарського процесуального кодексу
України розгляд заяви було відкладено
на 18.02.2014.

У судовому засіданні 18.02.2014 представник
заявника (боржника) заяву підтримав у
повному обсязі та просив її
задовольнити.

Представник стягувача заперечувала
проти задоволення заяви та надання
розстрочки виконання рішення суду,
надала письмові заперечення (а.с. 201-206).

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
заяви та надані докази, суд дійшов
висновку, що заява боржника про надання
розстрочки виконання рішення
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Частиною першою статті 121
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що при наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим, за
заявою сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує право
господарського суду певними
обставинами, при наявності яких
господарський суд може розстрочити
виконання прийнятого ним рішення,
проте визначальним фактором при
наданні розстрочки є винятковість цих
випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Згідно з частиною першої статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Заявник посилається на тимчасові
фінансові труднощі, в обґрунтування
чого надано копію фінансового звіту
приватного підприємства "Транил" за 2013
рік (арк.с.192). З фінансового звіту
вбачається, що календарний рік
підприємство закінчило із чистим
прибутком у розмірі 691 500,00 грн, зокрема,
основних засобів на суму 1 477 200,00 грн,
виробничих запасів на суму 675 800,00 грн,
готової продукції на суму 259 100,00 грн, а
оборотних активів на суму 3 151 200,00 грн.
Отже, доводи боржника про відсутність
грошових коштів спростовуються даними
фінансового звіту.

Крім того, судом не може бути прийнято
до уваги твердження боржника щодо
відсутність на його рахунках грошових
коштів з наступних підстав.

Довідку з податкових органів про
відкриті у банківських установах
рахунки, довідку з усіх банківських
установ, в яких відкрито поточні
рахунки приватного підприємства
"Транил", з інформацією про залишок
коштів на рахунках (а точніше про їх
відсутність) заявник не надав.

З наданих у судовому засіданні
представником заявника довідки ПАТ
"Український професійний банк"
вбачається, що у ПП "Транил" відкрито
поточний мультивалютний рахунок у
національній валюті, доларах США, євро
та російських рублях, залишок коштів
станом на 06.01.2014 складає 0,00 грн, 0,31
доларів, 0,0 євро, 0,00 російських рублів
(а.с. 225).

З виписки з рахунку у ПАТ "Радикал банк"
вбачається, що залишок грошових коштів
ПП "Транил" складає 21 100,00 грн.

В той же час, як вбачається з постанов
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі від 07.02.2014 та
17.02.2014, винесених при виконанні наказу
Господарського суду від 14.01.2014 у даній
справі, у боржника в наявності дев'ять
рахунків в різних банківських
установах (а.с. 219-221).

Боржником також не надано доказів
неможливості виконання рішення суду,
зокрема актів державного виконавця та
інших доказів відсутності майна, на
якеможе бути звернуто стягнення. Це
підтверджує, що у боржника є в
достатньої кількості грошових коштів
та майна, на яке можливо звернути
стягнення з метою виконання рішення
суду.

Крім того, відповідно до пункту 7.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" підставою
для відстрочки, розстрочки, зміни
способу та порядку виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Як зазначалося вище, доказів
відсутності коштів на рахунках
боржника та іншого майна немає, а з
представленого відповідачем
фінансового звіту за 2013 рік,
вбачається, що останній має у достатній
кількості активів для погашення
заборгованості перед товариством з
обмеженою відповідальністю
"Рибоконсервний завод "Екватор".

Також суд при вирішенні питання про
розстрочення виконання судового
рішення повинен враховувати
матеріальний стан і позивача і
відповідача.

Як вбачається із представленого
боржником фінансового звіту у 2013 році
приватним підприємством "Транил"
отриманий чистий прибуток у розмірі 691
500,00 грн. Проте, стягувачем за
аналогічний період отримано чистого
прибутку в сумі 647 000,00 грн (арк.с.216).
Отже, фінансовий стан сторін за
отриманим прибутком майже рівний.

Враховуючи вищевикладене, а також
надані заявником (боржником) документи
в обґрунтування заяви про розстрочку,
суд зазначає, що вона необґрунтована,
не підтверджена належними доказами,
відповідачем нічим не підтверджується
винятковість обставин, які зумовлюють
необхідність розстрочки виконання
рішення, заява відповідача ґрунтується
на припущеннях.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
викладені боржником в заяві обставини
не є винятковими, у зв'язку з чим суд
дійшов висновку, що заява приватного
підприємства "Транил" задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтями 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного
підприємства "Транил" про розстрочку
виконання рішення господарського суду
міста Севастополя від 21.10.2013 по справі і
№919/1093/13 - відмовити.

Суддя
підпис Н.Г. Плієва