Господарський суд Чернігівської
Р І Ш Е Н Н Я

м.Чернігів,пр.Миру,20

Тел.69-81-66

18 лютого 2014 року
№927/1575/13

Позивач: Спільне підприємство "Каштан
Петролеум ЛТД"

04035 м. Київ, пров. Несторівський, 3-5

адреса для листування 04210 м. Київ,
проспект Героїв Сталінграду, 24 офіс 141

Відповідач: Публічне акціонерне
товариство "Укрнафта" в особі
Нафтогазовидобувного управління
"Чернігівнафтогаз"

17500 м. Прилуки, вул. Вокзальна, 1

Предмет спору: про зобов'язання
виконати договір

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

Від позивача : Золотникова Н.С. д.153 від
15.10.13 (в судове засідання 18.02.14 не
зявилась)

Від відповідача Кеда А.В. юр-188/д від
15.04.13

Позивачем подано позов про
зобов'язання відповідача виконувати
умови договору № 35/21-СД від 28.01.2008 р.
простого товариства про спільну
виробничу (інвестиційну) діяльність
без створення юридичної особи, а саме:
здійснити продаж газу видобутого при
здійсненні спільної діяльності за
договором за ринковою ціною такого
газу, яка діятиме на момент здійснення
такого продажу; заборонити відповідачу
здійснювати продаж газу видобутого при
здісненні спільної діяльності за
договором за ціною, що є нижчою чи
дорівнює собівартості такого газу.

Позивачем в судовому засіданні 14.01.2014
року подано заяву про уточнення
предмету позову, відповідно до якої
просить: зобов'язати відповідача
здійснити продаж товарного природного
газу в загальному обсязі 23511,659 тис. куб.
м, видобутого за період 2008-2013 р. при
здійсненні спільної діяльності за
договором № 35/21-СД від 28.01.2008 р. простого
товариства про спільну виробничу
(інвестиційну) діяльність (без
створення юридичної особи) за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу на
території України, але буде вищою за
собівартість такого газу, зокрема: газу
видобутого у 2008 році в обсязі 588,531 тис.
куб. м - за ринковою ціною такого газу,
яка діятиме на момент здійснення
такого продажу, але буде вищою 2491,22 грн.
за 1000 куб. м; газу видобутого у 2009 році в
обсязі 876,620 тис. куб м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 3372,19 грн. за 1000 куб. м; газу
видобутого у 2010 році в обсязі 1164,151 тис.
куб. м - за ринковою ціною такого газу,
яка діятиме на момент здійснення
такого продажу, але буде вищою 2362,43 грн.
за 1000 куб. м; газу видобутого у 2011 році в
обсязі 2669,715 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 1079,55 грн. за 1000 куб. м; газу
видобутого у 2012 році в обсязі 11106,623 тис.
куб. м - за ринковою ціною такого газу,
яка діятиме на момент здійснення
такого продажу, але буде вищою 1375,81 грн.
за 1000 куб. м; газу видобутого у 2013 році в
обсязі 7106,019 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 1734,75 грн. за 1000 куб. м. Також
просить заборонити відповідачу
здійснювати продаж газу видобутого за
період 2008-2013 р.р. при здісненні спільної
діяльності за договором № 35/21-СД від
28.01.2008 р. за ціною, що є нижчою чи
дорівнює собівартості такого газу.

Відповідачем подано заяву про визнання
позову частково, а саме в частині
вимоги: зобов'язати відповідача
здійснити продаж товарного природного
газу в загальному обсязі 1906,189 тис. куб.
м, видобутого за період 2008-2010 роки (до
24.07.2010 р.) при здійсненні спільної
діяльності за договором № 35/21-СД від
28.01.2008 р. простого товариства про
спільну виробничу (інвестиційну)
діяльність (без створення юридичної
особи) за ринковою ціною такого газу,
яка діятиме на момент здійснення
такого продажу на території України,
але буде вищою за собівартість такого
газу, зокрема: газу видобутого у 2008 р., в
обсязі 588,531 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 2491,22 грн. за 1000 куб. м; газу
видобутого у 2009 р. в обсязі 876,620 тис. куб.
м - за ринковою ціною такого газу, яка
діятиме на момент здійснення такого
продажу, але буде вищою 3372,19 грн. за 1000
куб. м; газу видобутого у 2010 році (з
01.01.2010 р. по 23.07.2010 р. включно) в обсязі
441,038 тис. куб. м - за ринковою ціною
такого газу, яка діятиме на момент
здійснення такого продажу, але буде
вищою 2362,43 грн. за 1000 куб. м.

Відповідачем подано відзив на позов, в
якому просить відмовити в задоволенні
вимог, а саме: зобов'язати відповідача
здійснити продаж товарного природного
газу видобутого з 24.07.2010 р. по 31.12.2013 р.
загальним обсягом 21605,47 тис. куб. м при
здійсненні спільної діяльності за
договором № 35/21-СД від 28.01.2008 р. простого
товариства про спільну виробничу
(інвестиційну) діяльність (без
створення юридичної особи) за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу на
території України, але буде вищою за
собівартість такого газу зокрема: газу
видобутого у 2010 р. (з 24.07.2010 р. по 31.12.2010 р.)
в обсязі 723,113 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 2362,43 грн. за 1000 куб. м; газу
видобутого у 2011 році, в обсязі 2669,715 тис.
куб. м - за ринковою ціною такого газу,
яка діятиме на момент здійснення
такого продажу, але буде вищою 1079,55 грн.
за 1000 куб. м; газу видобутого у 2012 р. в
обсязі 11106,623 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 1375,81 грн. за 1000 куб. м; газу
видобутого у 2013 р. в обсязі 7106,019 тис.
куб. м - за ринковою ціною такого газу,
яка діятиме на момент здійснення
такого продажу, але буде вищою 1734,75 грн.
за 1000 куб. м. Крім того просить
відмовити в задоволенні вимоги -
заборонити відповідачу здійснювати
продаж газу, видобутого за період 2008-2013
р. при здійсненні спільної діяльності
за договором № 35/21-СД від 28.01.2008 р.
простого товариства про спільну
виробничу (інвестиційну) діяльність
(без створення юридичної особи) за
ціною, що є нижчою чи дорівнює
собівартості такого газу.

Ухвалою суду від 10.02.2014 року за
клопотанням позивача, двомісячний
строк розгляд справи було продовжено
до 25.02.2014 року.

Розглянувши подані матеріали,
заслухавши в судових засіданнях
повноважних представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи по суті,
господарський суд встановив:

Ухвалою суду від 14.01.2014 року заяву
позивача про уточнення предмету позову
судом прийнято до розгляду , оскільки
це не суперечить вимогам ст. 22 ГПК
України. Розгляд справи проведено з
урахуванням поданої заяви.

28.01.2008 р. між ВАТ «Укрнафта»
(підприємство) (яке перейменоване у
Публічне акціонерне товариство
«Укрнафта», що підтверджується копією
статуту ПАТ «Укрнафта» затвердженого
рішенням загальних зборів акціонерів
ВАТ «Укрнафта» від 22.03.2011 р. протокол №
21 та державну реєстрацію змін до
установчих документів проведено 23.03.2011
р.) та позивачем (ліцензіат) укладено
договір № 35/21-СД простого товариства
про спільну виробничу (інвестиційну)
діяльність (без створення юридичної
особи). При цьому у визначення основних
термінів по договору сторони
визначили, що підприємство означає ВАТ
«Укрнафта» яка через свій
відокремлений підрозділ НГВУ
«Чернігівнафтогаз», яке діє на
підставі Положення, буде здійснювати
виконання даного договору.

Відповідно до умов договору предметом
даного договору є спільна діяльність з
інвестування розробки Леляківського
родовища, реконструкції та
модернізації виробничих потужностей з
метою вдосконалення і оптимізації
процесу експлуатації об'єктів робіт;
ведення виробничо-господарської
діяльності з видобутку і реалізації
вуглеводнів в процесі експлуатації
об'єктів робіт для отримання прибутку
учасниками та його розподілу.

Відповідно до п. 5.1 договору
управляючим за даним договором
визначено НГВУ «Чернігівнафтогаз» у
складі якого діє виконавча дирекція
спільної діяльності. Уповноваженою
особою Управляючого є начальник НГВУ
«Чернігівнафтогаз» за посадою.

Відповідно до п. 5.9 договору реалізація
вуглеводнів, отриманих в результаті
спільної діяльності здійснюється від
імені учасників Управляючим (за
довіреністю учасників): на аукціонах на
підставі договорів, які узгоджуються в
письмовій формі (в протокольній формі
або шляхом обміну листами) з можливим
визначенням комітетом з управління
істотних умов таких договорів або в
інший спосіб, який відповідає вимогам
чинного законодавства.

22.06.2011 р. між сторонами укладено
додаткову угоду № 1 до договору, якою
сторонами змінено назву ВАТ «Укрнафта»
на ПАТ «Укрнафта», викладено умови
чинності договору при переоформленні
позивачем Ліцензії.

СП «Каштан Петролеум Лтд» (позивач) є
власником Ліцензії на експлуатацію
родовища корисних копалин від 08.05.1996 р.
№518, на підставі чого отримало право на
експлуатацію Леляківського родовища.
Термін дії Ліцензії 20 років.

Таким чином, дія Ліцензії на час
розгляду справи є чинною, а позивач
правомірно експлуатує родовище
корисних копалин.

Відповідно до п. 2.1. Договору предметом
даного договору є ведення
виробничо-господарської діяльності з
видобутку та реалізації вуглеводнів
для отримання прибутку учасниками
договору та його розподілу. Умовами
пунктів 6.1.4. п.6.1. Договору визначено, що
учасники мають право одержувати
прибуток від спільної діяльності.
Згідно з п. 9.2. Договору учасники
договору отримують прибуток від
реалізації вуглеводнів, що
оприбутковуються на балансі спільної
діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме листів та облікових документів
відповідача, в процесі спільної
діяльності зафіксовано наступні
обсяги видобутого газу: - у 2008 році - 588,531
тис. куб. м; - у 2009 році - 876,620 тис. куб. м; -
у 2010 році - 1 164,151 тис. куб. м; - у 2011 році - 2
669,715 тис. куб. м; - у 2012 році - 11 106,623 тис.
куб. м ; - у 2013 році - 7 106,019 тис. куб. м.

Сторонами періоди та обсяги видобутого
газу не оспорюються та визнаються.

Окрім того, сторонами у справі не
оспорюється та визнається факт
наявності газу у сховищах та його не
продаж.

Відповідно до приписів ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 1130 Цивільного кодексу
України за договором про спільну
діяльність сторони (учасники)
зобов'язуються спільно діяти без
створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові.

Згідно із ст. 1132 Цивільного кодексу
України за договором простого
товариства сторони (учасники) беруть
зобов'язання об'єднати свої вклади та
спільно діяти з метою одержання
прибутку або досягнення іншої мети.

З урахуванням наведеного, умов п.5.9.
Договору, відповідач мав , враховуючи
фактичний видобуток газу, здійснити
його продаж для досягнення мети
спільної діяльності - отримання
прибутку.

Таких дій відповідачем протягом 2008-2013
року вчинено не було, даний факт
відповідачем не заперечується.

Позивачем вчинялись дії інформування
відповідача та заявлено вимоги до
відповідача про виконання умов
договору. Так, листом від 30.08.2013 р. №222-с
щодо виконання договору про спільну
діяльність, позивач зазначав, що за
наявною у Позивача інформацією, обсяг
видобутого і не реалізованого ПАТ
«Укрнафта», як управляючим за
Договором № 35/21, станом на дату
написання листа складав 20 666,098 тис. мЗ.
При цьому, Позивач вказував, що
внаслідок того, що весь газ, видобутий
за Договором № 35/21 не був реалізований,
СП «Каштан Петролеум Лтд» не отримує
прибуток від цієї господарської
діяльності. Також Позивач вимагав
негайно здійснити продаж всього газу,
видобутого при здійсненні спільної
діяльності за Договором про СД, за
ринковою ціною і повідомити про
результати реалізації газу.

Проте, ПАТ «Укрнафта» у відповідь на
вказаний лист надіслало Лист від 03.09.2013
року №юр-1641, в якому зазначило, що ПАТ
«Укрнафта», керуючись ст. 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» з метою
подальшої реалізації такого газу
Національній акціонерній компанії
«Нафтогаз України» звернулось до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики (далі - НКРЕ) з проханням
встановити ціну на товарний природний
газ, що видобувається при здійсненні
спільної діяльності за договором №
35/21-СД від 28.01.2008 року.

Також в цьому листі Відповідач
повідомив, що НКРЕ за результатами
розгляду поданих ПАТ «Укрнафта»
документів та розрахунків ціни
товарного природного газу спільної
діяльності за договором № 35/21-СД було
прийнято постанову від 18.07.2013 р. №997,
якою було встановлено ціну на товарний
природний газ спільної діяльності за
Договором про спільну діяльність у
розмірі 1052,7 грн. за 1000 куб. м. При цьому,
Відповідач констатує, що встановлена
НКРЕ ціна є нижчою за розмір
собівартості товарного природного
газу, який видобувається при
здійсненні спільної діяльності за
Договором.

В матеріалах справи, наявна Постанова
НКРЕ від 18.07.2013 р. №997.

Відповідачем подано суду відзив на
позов та заява про часткове визнання
позову, а саме : не визнається позов про
спонукання здійснити продаж газу
видобутого після 24.07.2010 року та
визнається позов в частині спонукання
до продажу газу видобутого в 2008, 2009
роках та до 24.07.2010 року.

В зв'язку з цим, судом в процесі
розгляду справи здійснено дослідження
правомірності визначення позивачем
при формуванні позовних вимог ціни,
видобутого газу у період з 2008 по 2014
роках.

Відповідно до п.11 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 «Витрати»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.99 р. № 318,
собівартість реалізованої продукції
(робіт, послуг) складається з
виробничої собівартості продукції
(робіт, послуг), яка була реалізована
протягом звітного періоду,
нерозподілених постійних
загальновиробничих витрат та
наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції
(робіт, послуг) включаються: прямі
матеріальні витрати; прямі витрати на
оплату праці; інші прямі витрати;
змінні загальновиробничі та постійні
розподілені загальновиробничі
витрати. Виробнича собівартість
продукції зменшується на справедливу
вартість супутньої продукції, яка
реалізується, та вартість супутньої
продукції в оцінці можливого її
використання, що використовується на
самому підприємстві. Перелік і склад
статей калькулювання виробничої
собівартості продукції (робіт, послуг)
установлюються підприємством.

Оскільки бухгалтерський та податковий
облік спільної діяльності, за умовами
договору №35/21 веде Управляючий
Спільної діяльності, то саме облікові
документи відповідача є належними та
допустимими доказами у формувані
фактичної собівартості видобутого за
Договором газу.

Позивач звертався до Відповідача з
Листом - запитом від 02.01.2014 року №001-с
щодо надання інформації та документів,
в якому, зокрема, просив надати
наступну інформацію:

1) щорічний обсяг товарного природного
газу, видобутого за Договором №35/21-СД,
за період з 21.08.2008 року по 31.12.2013 року
включно;

2) собівартість товарного природного
газу, видобутого за Договором №35/21-СД,
за період з 21.08.2008 року по 31.12.2013 року
включно;

3) обсяг реалізованого товарного
природного газу, видобутого за
Договором №35/21-СД, станом на 31.12.2013 року
(з зазначенням періоду видобутку
реалізованого газу).

4) обсяг видобутого за Договором №35/21-СД
товарного природного газу, який є
непроданим станом на 31.12.2013 року.

У відповідь на зазначений запит
Позивач отримав Лист від 11.01.2013 року №
юр-15, в якому Відповідач повідомив, що в
межах строку дії Договору № 35/21-СД від
28.01.2008 року відчуження природного газу,
видобутого при здійсненні спільної
діяльності за згаданим договором, не
здійснювалось, а загальний обсяг
товарного природного газу, що
залишається у власності учасників
спільної діяльності за Договором про
СД та щодо якого правочини, спрямовані
на його відчуження, не вчинялись,
станом на 31.12.2013 року складає 23 511,659 тис.
куб. м. Зокрема, у зазначеному листі
вказано щорічний обсяг видобутого за
Договором про СД товарного природного
газу (товарного-горючого природного) і
його собівартість з урахуванням усіх
витрат, пов'язаних з видобутком та
підготовкою такого газу (без
врахування ПДВ): у 2008 році - 588,531 тис.
куб. м (собівартість 2 491,22 грн. за 1000 куб.
м); у 2009 році - 876,620 тис. куб. м
(собівартість 3 372,19 грн. за 1000 куб. м); у
2010 році - 1 164,151 тис. куб. м (собівартість
2 362,43 грн. за 1000 куб. м); у 2011 році - 2 669,715
тис. куб. м (собівартість 1 079,55 грн. за 1000
куб. м); у 2012 році - 11 106,623 тис. куб. м
(собівартість 1 375,81 грн. за 1000 куб. м); у
2013 році - 7 106,019 тис. куб. м. (собівартість
1 734,75 грн. за 1000 куб. м.).

Саме зазначену вище собівартість газу
позивачем використано при формуванні
позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» газодобувне
підприємство - суб'єкт господарювання,
що відповідно до спеціального дозволу
на користування надрами видобуває
природний газ на території України і в
межах континентального шельфу та/або
виключної (морської) економічної зони
України;

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу» інші терміни
вживаються у значенні, наведеному в
законах України «Про нафту і газ» і
«Про трубопровідний транспорт».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
нафту і газ» спеціальний дозвіл на
користування нафтогазоносними надрами
- документ, що видається центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері геологічного
вивчення та раціонального
використання надр, і засвідчує право
юридичної чи фізичної особи, якій цей
документ виданий, на користування
нафтогазоносними надрами протягом
часу, в межах ділянки надр, на умовах,
передбачених у цьому документі.

В зв'язку з наведеними приписами
чинного законодавства, газодобувне
підприємство - це суб'єкт
господарювання, що відповідно до
спеціального дозволу, який йому
виданий, видобуває природний газ.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
нафту і газ» користуванням
нафтогазоносними надрами є- геологічне
вивчення і розробка нафтогазоносних
надр з метою пошуку та розвідки родовищ
нафти й газу, видобутку нафти й газу або
їх зберігання, повернення (захоронення)
супутніх і стічних вод, інших відходів,
що видобуваються в процесі розвідки і
розробки родовищ нафти і газу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
нафту і газ» користувач
нафтогазоносними надрами - юридична
або фізична особа, що має спеціальний
дозвіл на користування
нафтогазоносними надрами з метою
пошуку та розвідки родовищ нафти і
газу, видобутку нафти і газу або їх
зберігання, повернення (захоронення)
супутніх і стічних вод, інших відходів,
що видобуваються в процесі розвідки і
розробки родовищ нафти і газу;

Згідно із ст. 11 Закону України «Про
нафту і газу» користування
нафтогазоносними надрами, пошук і
розвідка родовищ нафти і газу, їх
експлуатація, спорудження та
експлуатація підземних сховищ для
зберігання нафти і газу здійснюються
лише за наявності спеціальних дозволів
на користування нафтогазоносними
надрами, що надаються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері геологічного
вивчення та раціонального
використання надр, на умовах,
визначених чинним законодавством.

Згідно із ч. 2 ст. 14 Закону України «Про
нафту і газ» власник спеціального
дозволу на користування
нафтогазоносними надрами не може
дарувати, продавати або в інший спосіб
відчужувати права, надані йому
спеціальним дозволом на користування
нафтогазоносними надрами, іншій
юридичній чи фізичній особі, в тому
числі передавати їх до статутних
капіталів створюваних за його участю
суб'єктів господарювання, а також
вноситись як вклад у спільну
діяльність.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в силу прямої вказівки Закону
України «Про нафту і газ» передача
прав, які випливають із спеціального
дозволу, власником такого дозволу
третім особам не допускається, під
видобутим газодобувним підприємством
газом слід розуміти газ, видобутий
власником спеціального дозволу на
користування надрами відповідно до
такого дозволу.

Юридична конструкція статті 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» має назву
«Задоволення потреби населення у
природному газі», тобто основне
призначення даної статті полягає у
визначенні в імперативному порядку
джерел придбання природного газу, за
рахунок яких задовольняються потреби
населення у природному газі. Визначає
такі джерела частина четверта цієї
статті. Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» потреби
населення у природному газі
задовольняються з ресурсів природного
газу, видобутого газодобувними
підприємствами, що зазначені у частині
першій статті 10 цього Закону, а в разі
їх недостатності - з інших ресурсів
газу суб'єкта, уповноваженого на
формування ресурсу природного газу для
населення у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, потреби населення у
природному газі задовольняються за
рахунок видобутого газодобувними
підприємствами, зазначеними у ч. 1 ст. 10
Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу» підприємства, частка
держави у статутному фонді яких
становить 50 відсотків та більше,
господарські товариства, 50 відсотків
та більше акцій (часток, паїв) яких
перебувають у статутному фонді інших
господарських товариств, контрольним
пакетом акцій яких володіє держава, а
також дочірні підприємства,
представництва та філії таких
підприємств і товариств, учасники
договорів про спільну діяльність
та/або особи, уповноважені договорами
про спільну діяльність, укладеними за
участю зазначених підприємств,
щомісяця здійснюють продаж усього
товарного природного газу, видобутого
на підставі спеціальних дозволів на
користування надрами в межах території
України, континентального шельфу і
виключної (морської) економічної зони,
для формування ресурсу природного
газу, що використовується для потреб
населення, безпосередньо суб'єкту,
уповноваженому Кабінетом Міністрів
України на формування такого ресурсу,
за закупівельними цінами, які для
кожного суб'єкта господарювання -
власника спеціального дозволу на
користування нафтогазоносними надрами
щороку встановлюються національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики, згідно
із затвердженим нею Порядком
формування, розрахунку та встановлення
цін на природний газ для суб'єктів
господарювання, що здійснюють його
видобуток.

У частині 1 статті 10 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу» законодавець
визначив механізм задоволення потреб
населення за рахунок джерел,
визначених у ч. 4 цієї ж статті.

Таким чином, з урахуванням змісту ч. 4
ст. 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
суб'єкти, зазначені у частині першій
цієї статті, здійснюють продаж
видобутого ними відповідно до належних
їм спеціальних дозволів на
користування надрами газу. А тому,
підприємства, частка держави у
статутному фонді яких становить 50
відсотків та більше, господарські
товариства, 50 відсотків та більше акцій
(часток, паїв) яких перебувають у
статутному фонді інших господарських
товариств, контрольним пакетом акцій
яких володіє держава, а також дочірні
підприємства, представництва та філії
таких підприємств і товариств,
здійснюють для забезпечення потреб
населення продаж видобутого саме ними
на підставі належних їм спеціальних
дозволів на користування надрами газу.

При цьому законодавець у ч. 1 ст. 10
Закону України «Про засади
функціонуванням ринку природного
газу» зазначає, що у встановленому
зазначеною статтею порядку здійснюють
продаж газу і учасники договорів про
спільну діяльність, укладених за
участі зазначених вище суб'єктів.

Оскільки відповідно до ст. 10 Закону
України «Про засади функціонування
рину природного газу» підприємства,
частка держави у статутному фонді яких
становить 50 відсотків та більше,
господарські товариства, 50 відсотків
та більше акцій (часток, паїв) яких
перебувають у статутному фонді інших
господарських товариств, контрольним
пакетом акцій яких володіє держава, а
також дочірні підприємства,
представництва та філії таких
підприємств і товариств, здійснюють
для забезпечення потреб населення
продаж саме газу, видобутого ними на
підставі належних їм спеціальних
дозволів на користування надрами, то
продажу у порядку визначеному даною
статтею для забезпечення потреб
населення, підлягає і газ, видобутий
при здійсненні спільної діяльності
відповідно до спеціального дозволу,
який належить суб'єкту із наведеного
переліку, який є учасником такого
договору про спільну діяльність.

Зазначений висновок узгоджується із
засадами справедливості та розумності,
властивими цивільному законодавству
України.

Відповідно до матеріалів справи при
здійсненні спільної діяльності за
договором № 35/21, видобувається газ
відповідно до спеціального дозволу
(ліцензії) № 518 від 08.05.1996 р., власником
якого є Українсько-канадське спільне
підприємство «Каштан Петролеум Лтд»,
позивач у справі.

Останнє, в свою чергу, не є
підприємством частка держави у
статутному фонді якого становить 50
відсотків та більше, господарським
товариством, 50 відсотків та більше
акцій (часток, паїв) якого перебуває у
статутному фонді інших господарських
товариств, контрольним пакетом акцій
яких володіє держава, або ж дочірнім
підприємством таких підприємств і
товариств.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що газ, видобутий позивачем
як газо видобувним підприємством на
підставі спеціального дозволу
(ліцензії) № 518 від 08.05.1996 р., власником
якого є Українсько-канадське спільне
підприємство «Каштан Петролеум Лтд»,
не є газом, за рахунок якого в
імперативному порядку повинні
задовольнятись потреби населення у
спосіб визначений ст.10 Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу» .

При цьому, такий висновок, не заперечує
наявності права в учасників договору
про спільну діяльність № 35/21, за
наявності на те відповідної згоди
таких учасників , здійснити продаж
такого газу для задоволення потреб
населення, у тому числі і у порядку,
визначеному ст. 10 Закону України «Про
засади функціонуванням ринку
природного газу».

За таких обставин, оскільки газ,
видобутий при здійсненні спільної
діяльності за договором № 35/21, не
підлягає продажу в імперативному
порядку для формування ресурсу
природного газу для забезпечення
потреб населення, як це передбачено ст.
10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
продаж такого газу може здійснюватись
за договірними цінами, які формуються
на ринку природного газу, з дотриманням
вимог чинного в Україні законодавства.

Так, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 22
Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
газодобувні підприємства мають право
самостійно формувати ціни реалізації
природного газу, за винятком
газодобувних підприємств, для яких
статтею 10 цього Закону передбачено
застосування та затвердження
закупівельних цін.

За таких обставин обґрунтованими є
вимоги позивача про застосування при
продажу газу цін, які вищі за розмір
витрат учасників договору № 35/21 на
видобуток природного газу, а саме
собівартості витрат. Такі вимоги
цілком узгоджуються із положеннями
договору № 35/21, метою укладення якого
сторони визначили отримання прибутку.

При цьому, слід звернути увагу також на
таке. 18.07.2013 р. Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, було прийнято постанову №
997 «Про встановлення ціни на товарний
природний газ власного видобутку,
видобутий відповідно до договору
Спільної діяльності від 28.01.2008 N 35/21-СД»
(далі - постанова № 997).

Постановою № 997 встановлено ціну на
товарний природний газ власного
видобутку, видобутий відповідно до
договору Спільної діяльності від 28.01.2008
N 35/21-СД між ПАТ «Укрнафта» та СП «Каштан
Петролеум Лтд», у розмірі 1052,70 грн. за 1000
м 3 (без урахування ПДВ).

Згідно із текстом постанови № 997 вона
прийнята відповідно до статті 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу», Указу
Президента України від 23.11.2011 N 1059 «Про
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики» та Порядку формування,
розрахунку та встановлення цін на
природний газ для суб'єктів
господарювання, що здійснюють його
видобуток, затвердженого постановою
НКРЕ від 13.09.2012 N 1177.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу» НКРЕ встановлює ціни
на товарний природний газ для цілей
його продажу саме з метою формування
ресурсу природного газу для
забезпечення потреб населення.

Таким чином, постанова НКРЕ № 997 має
чітке призначення - вона
застосовується у випадках здійснення
продажу газу з метою формування
ресурсу природного газу для
забезпечення потреб населення у
порядку, визначеному ст. 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу».

Як зазначено судом вище, що газ, який
видобувається при здійсненні спільної
діяльності за договором № 35/21, не
підлягає продажу в імперативному
порядку для формування ресурсу
природного газу для забезпечення
потреб населення, як це передбачено ст.
10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу».

Наявність даного судового спору
свідчить і про відсутність між
позивачем та відповідачем згоди на
здійснення продажу такого газу саме
для формування ресурсу природного газу
для забезпечення потреб населення, як
це передбачено ст. 10 Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу», в умовах, що
передували зверненню до суду та
супроводжують судовий розгляд справи.

У той же час, зазначені обставини не
виключають існування у сторін договору
№ 35/21 права здійснити продаж
видобутого ними у процесі спільної
діяльності газу за наявності на те
відповідної домовленості для
формування ресурсу природного газу для
забезпечення потреб населення, як це
передбачено ст. 10 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу». У випадку здійснення
такого продажу ціна природного газу
повинна визначатись з урахуванням
відповідних постанов НКРЕ, в тому числі
і постанови № 997.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

З урахуванням наведеного, суд визнає
необґрунтованими заперечення
відповідача щодо заявленого позову в
частині вимог про зобов'язання
здійснити продаж газу за визначеною по
собівартості ціною після 24.07. 2010 року.

А тому, вимоги позивача сформовані в п.1
прохальної частини заяву про уточнення
предмету позову є правомірними й
такими що підлягають задоволенню.

Вимогу про заборону відповідачу
здійснювати продаж газу, видобутого за
період 2008 - 2013 роки при здійсненні
спільної діяльності за Договором №
35/21-СД від 28.01.2008 р. простого товариства
про спільну виробничу (інвестиційну)
діяльність (без створення юридичної
особи), за ціною, що є нижчою чи дорівнює
собівартості такого газу суд вважає
необґрунтованою й такою, що не підлягає
задоволенню з огляду на відсутність
прямої вказівки в умовах договору на
заборону продажу газу , неправомірним
формування такої вимоги на майбутнє та
невизначений строк та з огляду на
відсутність досягнення задоволення
матеріального інтересу сторін
спільної діяльності. Окрім того, суд
зазначає, що з приписів чинного
законодавства не вбачається
правомірності покладення на
відповідача примусового обов'язку не
вчинювати дії з продажу газу та
фактичну відсутність відновлення прав
або інтересів позивача такою вимогою
за приписами ст.16 ЦК України та ст.1 ГК
України. При цьому, суд вбачає, що
сформована позивачем вимога про
заборону фактично носить
забезпечувальний характер для п.1 вимог
по заяві про уточнення предмету позов.

З урахуванням вищенаведеного позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, а тому судові витрати мають
бути розподілені між сторонами процесу
пропорційно задоволеним вимогам й
відшкодовані позивачу шляхом
стягнення з відповідача в розмірі 1147
грн.

Керуючись ст.ст.11,16 Цивільного кодексу
України, ст.ст.1, 22,33,49,82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И
В :

1. Позов задовольнити частково

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Укрнафта» в особі
Нафтогазовидобувного управління
«Чернігівнафтогаз» ( 17500, м. Прилуки,
вул.Вокзальна,1, код 00136573, відомості про
рахунки відсутні) здійснити продаж
товарного природного газу в загальному
обсязі 23 511,659 тис. куб. м, видобутого за
період 2008 - 2013 роки при здійсненні
спільної діяльності за Договором №
35/21-СД від 28.01.2008 р. простого товариства
про спільну виробничу (інвестиційну)
діяльність (без створення юридичної
особи), за ринковою ціною такого газу,
яка діятиме на момент здійснення
такого продажу на території України,
але буде вищою за собівартість такого
газу, зокрема:

- газу, видобутого у 2008 році, в
обсязі 588,531 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 2491,22 грн. за 1000 куб. м;

- газу, видобутого у 2009 році, в
обсязі 876,620 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 3372,19 грн. за 1000 куб. м;

- газу, видобутого у 2010 році, в
обсязі 1 164,151 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 2362,43 грн. за 1000 куб. м;

- газу, видобутого у 2011 році, в
обсязі 2 669,715 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 1079,55 грн. за 1000 куб. м;

- газу, видобутого у 2012 році, в
обсязі 11 106,623 тис. куб. м - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 1375,81 грн. за 1000 куб. м;

- газу, видобутого у 2013 році, в
обсязі 7 106,019 тис. куб. м. - за ринковою
ціною такого газу, яка діятиме на
момент здійснення такого продажу, але
буде вищою 1734,75 грн. за 1000 куб. м.

2. Відмовити в задоволенні позову в
частині вимог про заборону Публічному
акціонерному товариству «Укрнафта» в
особі Нафтогазовидобувного управління
«Чернігівнафтогаз» здійснювати продаж
газу, видобутого за період 2008 - 2013 роки
при здійсненні спільної діяльності за
Договором № 35/21-СД від 28.01.2008 р. простого
товариства про спільну виробничу
(інвестиційну) діяльність (без
створення юридичної особи), за ціною, що
є нижчою чи дорівнює собівартості
такого газу.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» в особі
Нафтогазовидобувного управління
«Чернігівнафтогаз» ( 17500, м. Прилуки,
вул.Вокзальна,1, код 00136573, відомості про
рахунки відсутні) на користь Спільного
підприємства «Каштан Петролеум ЛТД» (
юридична адреса 04035, м. Київ, провулок
Несторівський 3-5, адреса для листування
04210, м. Київ, проспект Героїв
Сталінграду, 24 офіс 141, код 23703371,
відомості про рахунки відсутні ) 1147 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили

Повне рішення складено 21 лютого 2014 року

Суддя
І.А.Фетисова