ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Справа № 904/4729/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.за участю
представників сторін:позивачане
з'явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним
чиномвідповідачаМатвєєвої Т.В. дов. від
23.01.2014 рокурозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на
постановувід 27.11.2013 року
Дніпропетровського апеляційного
господарського судуу справі№904/4729/13
господарського суду Дніпропетровської
області за позовомДержавного
підприємства "Придніпровська
залізниця" до Відкритого акціонерного
товариства "Південний гірничо -
збагачувальний комбінат"простягнення
32355,48 грн.ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо - збагачувальний комбінат" про
стягнення плати за користування
вагонами у розмірі 32355,48 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29.08.2013
року у справі №904/4729/13 (суддя Красота
О.І.) позовні вимоги задоволено.

З Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо - збагачувальний
комбінат" на користь Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" стягнуто 32355,48 грн. плати за
користування вагонами, 1720,50 грн. витрат
по сплаті судового збору.

За апеляційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо - збагачувальний комбінат"
судове рішення переглянуте в
апеляційному порядку і постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 року
(головуючий суддя Прудніков В.В., судді
Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.)
скасоване. У задоволенні позову
відмовлено.

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулося до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 року, а
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.08.2013
року залишити без змін.

Скаржник посилається на те, що
постанова апеляційного суду винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заявник вважає, що апеляційним судом
невірно викладені обставини справи, не
в повній мірі досліджено і розглянуто
по суті докази, не правильно
застосовані норми статей 119, 125 Статуту
залізниць України, пункти 3, 4, 9, 10, 12
Розділу ІІІ Правил користування
вагонами і контейнерами, Правила
складання актів, Розділи, ІІІ, V
Тарифного керівництва №1.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутнього у судовому засіданні
представника відповідача, перевіривши
в межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи взаємовідносини залізниці щодо
подачі та забирання вагонів між ДП
"Придніпровська залізниця" та ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" регулюються договором
№ПР/М-08-2/11-2476а НЮдч "Про експлуатацію
залізничної під'їзної колії ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", яка примикає до станцій
Кривий Ріг Придніпровської залізниці"
від 06.11.2008 року.

За накладними №№ 47887369, 478887179, 47889316,
47887229, 47861786, 47842786, 47887344, 47861919, 47887302, 47887237,
47887294, 47887211, 47887278, 47887286, 47887328, 47887195, 47861885,
47836358, 47836366, 47861935, 47861901, 47857974, 47861752, 47858006,
47857982, 47857990, 47844931, 47887252, 47887187, 47887161, 47887245,
47887351, 47889324, 47889118, 47887310, 47889217, 47861927, 47862024,
47858014, 47862016, 47861992, 47861679, 47861893, 47887385, 47889712,
47842802, 47842828, 47842851, 47842778, 47842760, 47861877, 47862008,
47861943, 47889191, 47889092, 47889175, 47889084 порожні
вагони власності ДП
"Трансгарант-Україна", ТОВ "Спецвагон
Транслізінг" були прийняті залізницею
до перевезення на адресу одержувача
ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат".

На шляху прямування дані вагони були
затримані через зайнятість колій на
станції призначення Кривий Ріг у
зв'язку з неприйняттям вантажу
одержувачем ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
свою під'їзну колію, про що складено
наказ № 531 від 17.12.2012 року, відповідно до
вимог пунктів 9, 10 розділу III Правил
користування вагонами та контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 25.02.1999 року № 113 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 15.03.1999р. за № 165/3458.

За час затримки вагонів, залізницею
було нараховано плату за користування
спірними вагонами за відомостями плати
ф.ГУ-46 №№ 03019004, 26129240, 28129247 на загальну
суму 32355,48 грн.

Відомості плати за користування
вагонами працівниками ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
підписано із запереченням: "З сумою за
затримку не згодні. ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
готовий був прийняти вагони на під'їзну
колію".

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд апеляційної інстанції
виходив із наступного.

Стаття 307 Господарського кодексу
України, яка кореспондується із
статтею 908 Цивільного кодексу України
встановлює, що умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата.

Порядок визначення плати за
користування вагонами (контейнерами)
та увільнення від зазначеної плати у
разі затримки вагонів (контейнерів), що
виникла з вини залізниці,
встановлюється Правилами користування
вагонами і контейнерами. Зазначена
плата вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства.

Плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватись лише за наявності вини
у сторони у зобов'язанні.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів встановлено, що порожні власні
вагони перевозяться за перевізними
документами, в яких у графі
"найменування вантажу" вказується:
"Власник вагона (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт тощо)". Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
17 розділ) 1 Тарифного керівництва N1.
Отже, порожні приватні власні вагони,
які перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом N1,
а також інші права та обов'язки, які має
одержувач відносно вантажу, що прибув
на його адресу.

Відповідно до статті 129 Статуту
залізниць України обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

При цьому, судом апеляційної інстанції
встановлено, що наказ про затримку
спірних вагонів на підході до станції
призначення був виданий через
наявність на коліях станції
призначення Кривий Ріг неприйнятих ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" вагонів, що надійшли на його
адресу. За цим фактом станцією затримки
Чортомлик, у порядку передбаченому
пунктом 9, 10 розділу III Правил, складено
акт про затримку вагонів форми ГУ-23а №
28 від 17.12.2012 року, та акт загальної форми
ГУ-23 №973 від 17.12.2012 року. Повідомлення
про затримку вагонів станцією
призначення Кривий Ріг представникам
комбінату вручено в порядку і строки,
визначені, абзацом 4 пункту 10 розділу III
Правил користування вагонами та
контейнерами.

Позивач посилався на те, що на час
прийняття наказу № 531 на станції Кривий
Ріг була лише 1 вільна колія для обгону
локомотивів, інші колії зайняті.
Зайнятість прийомо - відправних колій
по ст. Кривий Ріг, згідно з
технологічним процесом роботи станції
планує поїзний диспетчер дирекції з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку УЗ і власних,
вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів і ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції.

Згідно п. 13.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху
поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.2005 року № 5076,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього технічно -
розпорядчим актом станції.

Позивачем на вимогу суду надано
"Положення про зайнятість колій" за час
затримки вагонів на підходах до
станції призначення (т. 2 а.с. 99-114), тобто
з 14.12.2012 року 02:20 год. до 24.12.2012 року 00:40
год., з якого встановлено, що на колії №
3 з 17.12.2012 року 20:00 год. до 19.12.2012 року о 03:05
год. 22.12.2012 року з 03:10 до 15:30 год., по актам
загальної форми ГУ - 23 №№ 9332/9351, 9371/9392;
на колії № 4 з 16.12.2012 року 10:50 год. до
17.12.2012 року 12:40 год., з 19.12.2012 року 18:00 год.
до 20.12.2012 року 13:00 год. по актам
загальної форми №№ 9997-9298/9327-9328,
9358-9361/9362-9364; на колії № 5 16.12.2012 року з 18:15
год. до 21:15 год. по актам загальної форми
№ 9314-9322/9475-9483 мала місце затримка
вагонів з вини одержувача - ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат".

Посилання на акти загальної форми, як
на підтвердження затримки вагонів на
колії станції Кривий Ріг з вини
одержувача зазначені також у
Положеннях про зайнятість колій, по
коліях №№6,8,9,12,14 апеляційний суд не
прийняв до уваги, оскільки акти
загальної форми ГУ - 23 (т.1, а.с.21-74)
складено в порушення вимог пункту 8
"Правил користування вагонами та
контейнерами" згідно яких у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які не залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції
та вантажовласником. Оскільки надані
позивачем акти загальної форми
підписано лише представниками
залізниці то вони не можуть служити
належним доказом підтвердження
викладених в них обставин. Докази
виклику представників
вантажоотримувача для підписання
актів загальної форми залізницею не
надано. Акти про відмову в підписанні
цих актів не складались, до справи
позивачем не залучено.

Посилання позивача на пункт 3 Правил
складання актів колегія суддів
апеляційного суду визнала
необґрунтованим, оскільки Правила
користування вагонами та контейнерами
є спеціальною правовою нормою, яка
визначає порядок і умови користування
вагонами та контейнерами, порядок
визначення плати за їх користування.

Крім того, із Положення про зайнятість
колій суд апеляційної інстанції
встановив, що колія № 3 була вільна з
22.12.2012 року 15:30 год. до 23.12.2012 року 07:00
год., тобто протягом 16 годин; колія № 5 з
15.12.2012 року 15:50 до 16.12.2012 року 01:30 год.,
тобто протягом 9 годин; колія № 1б 15.12.2012
року з 11:20 год. до 19:50 год. (8 годин), 18.12.2012
року з 10:35 год. до 18:10 (8 год.), 20.12.2012 року з
03:58 до 12:50 год., (8 год.), з 21.12.2012 року 09:10
год. до 22.12.2012 року 03:15 год. (18 год.), колія
№ 9 21.12.2012 року з 09:00 год. до 19.15 год. (10
год.), що перевищує мінімальний час (7
год. 70хв.), протягом якого колії повинні
бути вільними.

Доказів неможливості подачі спірних
вагонів на ці колії у зазначений час
позивач не надав. У Положенні про
зайнятість колій позивач посилався, що
деякі колії певний час
використовувались для проведення
маневрових робіт, і обгону локомотива,
згідно ЄТП роботи під'їзної колії на
станції Кривий Ріг, але будь - яких
доказів проведення цих робіт суду не
надано.

Щодо колії № 1б, то відповідно до ЄТП
роботи під'їзної колії на станції
Кривий Ріг суд встановив, що ця колія є
також приймально-відправного
призначення, у тому числі для парних та
непарних вантажних поїздів (т. 2
а.с.125-130).

Крім того, спірні вагони простояли на
станції затримки протягом 10 діб, тоді
як згідно з Положенням про зайнятість
колій, в цей період залізниця
здійснювала подачу відповідачу під
завантаження-вивантаження інших
вагонів.

Отже, проаналізувавши подані сторонами
докази, колегія суддів прийшла до
висновку, що позивачем не доведено
факту неможливості подачі вагонів, що
надійшли поїздом № 2121 на колії станції
призначення за період їх затримки, а
відтак і підстави для затримки вагонів
і як наслідок нарахування плати за їх
користування, за час затримки, були
відсутні.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що господарський суд апеляційної
інстанції в порядку статті 43, 101
Господарського процесуального кодексу
України всебічно, повно і об'єктивно
розглянув в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності;
дослідив, встановив та надав юридичну
оцінку наданим сторонами доказам та
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
27.11.2013 року у справі №904/4729/13
господарського суду Дніпропетровської
області залишити без змін.

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач