м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 22/397 14.02.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
До Державного комунального
підприємства «Житлоремфонд»
Деснянського району міста Києва
Про стягнення 60 834, 58 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
від позивача Левченко В.І. -
представник (дов. № 91/2013/08/16-2 від 16.08.2013
Кирищук В.П. - представник (дов. №
91/2014/02/14-1 від 14.02.2014 р.)
від відповідача не з'явився
Акціонерна енергопостачальна компанія
«Київенерго» в особі Структурного
відокремленого підрозділу «Енергозбут
Київенерго» звернулась до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Державного комунального
підприємства "Житлоремфонд" про
стягнення 60 834, 58 грн. (47 033, 14 грн. -
основний борг, 11 796, 90 грн. - інфляційні
збитки, 2 004, 54 грн. - 3% річних).
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором № 1630179 від
01.11.2000р. на постачання теплової енергії
у гарячій воді, у зв'язку із чим за
період з 01.12.06 р. до 01.05.09 р., утворилась
Крім суми основної заборгованості
позивач просить суд стягнути з
відповідача суму інфляційних
відсотків річних у розмірі 2004,54 грн.
Ухвалою суду від 03.08.09 р. було порушено
провадження у справі № 22/397 (Суддя
Самсін Р.І.) та призначено дану справу
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.09.09 р. зупинено провадження
у справі №22/397 до вирішення пов'язаних з
нею справ № 8/131 та 8/588. Також, даною
ухвалою зобов'язано сторін повідомити
суд про усунення обставин, що зумовили
зупинення провадження по даній справі.
За розпорядженням Заступника голови
Господарського суду м. Києва від 01.10.2013
р. у зв'язку обранням судді
Господарського суду міста Києва
Самсіна Р.І. на посаду судді Київського
апеляційного господарського суду було
здійснено повторний автоматичний
розподіл справи №22/397.
За результатами повторного
автоматичного розподілу справ, справу
№ 22/397 передано для розгляду судді
05.02.2014р. відділом діловодства суду від
представника позивача отримано
клопотання про поновлення провадження
у справі. Згідно даного клопотання
позивач зазначає наступне.
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва №
8/131 від 24.01.2008 року визнано
протиправними та скасовано
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р.
N 642, від 30.05.2007 р. N 643.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.09 р. у
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. було
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.09 р. касаційні
скарги Київської міської державної
адміністрації та АЕК "Київенерго"
задоволено частково; касаційну скаргу
ЗАТ "Енергогенеруюча компанія
"ДАРтеплоцентраль" задоволено;
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 р. та ухвалу
Київського апеляційного
09.01.09 р. скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
"Престиж" до Київської міської
державної адміністрації,третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору АЕК "Київенерго" про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.10 р. у
справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
"Буревісник-3", ЖБК "Ремонтник", ЖБК
"Суднобудівник-18", ЖБК "Алмазний", ОСББ
"Мотор", ВАТ "Універсам № 14", ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.04.11 р. у справі №
2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ "Престиж"
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору АЕК "Київенерго", про визнання
протиправними та скасування
Ухвалою Вищого адміністративного суду
Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 27.04.11 р. у справі № 2а-376/2011 та
Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.12 р. у
даній справі, залишено без змін.
Також, Ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.03.2009 у справі № 8/588 справу направлено
до Шевченківського районного суду
міста Києва за предметною підсудністю.
Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25.06.2011 у справі №
2а-1552/11 у задоволені адміністративного
позову ВАТ "Київгума" до виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
про оскарження розпоряджень від 27.11.2008
№№ 1661, 1662, 1663, від 25.12.2008 №№ 1780, 1780/1, від
30.12.2008 № 1792, від 16.01.2009 № 33 відмовлено.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012 у
справі № 2а-1552/11 апеляційне провадження
за апеляційною скаргою ПАТ "Компанія
ФАХ" на Постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 25.06.2011 у
справі № 2а-1552/11 за адміністративним
позовом ВАТ "Київгума" до виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
закрито, оскільки на день розгляду
апеляційної скарги ПП "Компанія ФАХ",
набрала законної сили ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.02.2012 р. в
справі № 2а-40/11 про оскарження
апелянтом цих самих розпоряджень
виконавчого органу Київради (КМДА),
винесена за результатом розгляду
апеляційної скарги ПП "Компанія ФАХ",
якою апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду від
18.04.2011р. без змін.
Не погоджуючись з ухвалою суду
апеляційної інстанції від 10.04.2012 року
ПП "Компанія ФАХ" звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.02.2013 у справі № 2а-1552/11
касаційну скаргу ПП "Компанія ФАХ"
задоволено, ухвалу КААС від 10.04.2012
скасовано, а справу направлено до суду
апеляційної інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 у
справі № 2а- 1552/11 апеляційну скаргу ПП
"Компанія ФАХ" залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25.06.2011 - без змін.
Згідно з частиною 3 статті 79 ГПК
України, господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.
Враховуючи наведене, підстави, які
зумовили зупинення провадження у даній
справі відпали, у зв'язку з чим суд
вважає за необхідне поновити
провадження у даній справі та
призначити її до розгляду у судовому
засіданні за участю представників
Ухвалою від 05.02.2014 р. суд поновив
провадження у справі № 22/397, розгляд
справи призначив на 14.02.2014 р.
07.02.2014 р. відділом діловодства суду
отримано від представника позивача
клопотання про заміну позивача у даній
справі - Акціонерна енергопостачальна
компанія «Київенерго» в особі
Структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут Київенерго» на
його правонаступника - Публічне
акціонерне товариство «Київенерго».
Суд, розглянувши клопотання про заміну
позивача його правонаступником, подане
позивачем 07.02.2014 р., задовольнив його,
ухвалив замінити позивача: Акціонерна
енергопостачальна компанія
«Київенерго» в особі Структурного
відокремленого підрозділу «Енергозбут
Київенерго» його правонаступником -
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго», про що виніс відповідну
Після виходу суду з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 14.02.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -
01.11.2000 р. між Акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київенерго", яка у квітні 2011 року у
відповідності до вимог та положень
Закону України "Про акціонерні
товариства" № 514-VI від 17 вересня 2008 року
перейменована у Публічне акціонерне
товариство "Київенерго" (далі - позивач)
та Державним комунальним
підприємством «Житлоремфонд»
Деснянського району м. Києва (далі -
відповідач) був укладений Договір №
1630179 на постачання теплової енергії у
гарячій воді (далі по тексту - Договір).
Відповідно до умов Договору (п. 1.1.),
постачальник зобов'язується виробити
та поставити теплову енергію споживачу
для потреб опалення та гарячого
водопостачання, а споживач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов, викладених у даному
Пунктом 2.1 Договору визначено, що при
виконанні умов даного договору, а також
при вирішенні всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язуються керуватися тарифами,
затвердженими Київською міською
державною адміністрацією (КМДА), чинним
законодавством України, Правилами
користування тепловою енергією,
нормативними актами з питань
користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії.
Згідно з п. 2.2.1 Договору, постачальник
зобов'язується безперебійно постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на межу балансової належності із
споживачем (додатки 3, 4) для потреб
опалення - в період опалювального
сезону; для потреб опалення - в період
опалювального сезону; для гарячого
водопостачання - протягом року, згідно
з заявленими споживачем величинами
приєднаного теплового навантаження,
зазначеними в додатку 1 до даного
Відповідно до п. 2.3.1 вищезазначеного
Договору, споживач зобов'язується
дотримуватись кількості споживання
теплової енергії за кожним параметром
в обсягах, які визначені у додатку 1, не
допускаючи їх перевищення; своєчасно
оплачувати вартість спожитої теплової
енергії в терміни та за тарифами,
зазначеними у додатку 2 до цього
Пунктом 2 додатку № 2 до Договору
визначено, що у разі встановлення у
споживача будинкових комерційних
приладів обліку теплової енергії -
кількість спожитої ним теплової
енергії в розрахунковому періоді
визначається відповідно до показників
цих приладів, встановлених на межі
балансової належності (додатки 3,4).
Згідно з п. 3 додатку № 2 до Договору, у
разі встановлення будинкових приладів
обліку теплової енергії споживача не
на межі балансової належності, до
обсягів теплової енергії, визначених
цими приладами обліку, споживачем
додаються теплові втрати на дільниці
тепломережі з межі поділу балансової
належності до місця встановлення
приладів обліку згідно з п. 1.3. додатку 1.
Відповідно до п.п. 4.та 5. додатку № 2 до
Договору, дата зняття споживачем
показників будинкових приладів обліку
- по 25 число поточного місяця; споживач,
що має будинкові прилади обліку,
щомісячно надає постачальнику звіт по
фактичному споживанню теплової
енергії в РВТ-6 по вул. Меліоративній 11 -
не пізніше 28 числа поточного місяця.
Згідно з п. 7 додатку № 2 до договору №
1630393 від 01.01.2001 р., у випадку підключення
декількох споживачів без будинкових
комерційних приладів обліку теплової
енергії до центрального теплового
пункту (ЦТП) - від загального споживання
теплової енергії, визначеної за
комерційними приладами обліку
встановленими на ЦТП, віднімаються
обсяги споживання теплової енергії,
визначені по будинкових комерційних
приладах обліку споживачів, а залишок
обсягу спожитої теплової енергії
розподіляється між споживачами без
будинкових комерційних приладів
обліку теплової енергії пропорційно до
їх договірних навантажень.
Пунктом 8 додатку № 2 до Договору
визначено, що у разі відсутності у
споживача будинкових комерційних
приладів обліку, кількість спожитої
ним теплової енергії в розрахунковому
періоді визначається:
- на опалення - як множення
кількості годин споживання теплової
енергії за місяць на величину
годинного теплового навантаження,
зазначеного в додатках 1, 6, 7 з
урахуванням середньомісячної
температури теплоносія;
- на гаряче водопостачання - як
множення кількості діб споживання за
місяць на величину добового теплового
навантаження, зазначеного в додатках 1,
6, 7 з урахуванням середньомісячної
температури теплоносія.
Відповідно до п. 9 додатку № 2 до
Договору, споживач щомісячно з 12 по 15
число отримує в РВТ-6 за адресою: м. Київ,
вул. Меліоративна, 11 оформлену
постачальником платіжну
вимогу-доручення на суму, яка включає
загальну вартість теплової енергії
поточного місяця та кінцеве сальдо
розрахунків на початок поточного
місяця за мінусом суми фактично
сплаченої теплової енергії в поточному
місяці; табуляграму фактичного
споживання за попередній період та акт
звірки, який оформлює і повертає один
примірник постачальнику протягом двох
днів з моменту їх одержання.
Згідно з п. 10 додатку № 2 до Договору,
- забезпечує не пізніше 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
оплату коштів від населення за
фактично спожиту теплову енергію на
транзитний рахунок ГІОЦ КМДА;
- до 25 числа поточного місяця,
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок постачальника згідно з його
Згідно з п. 4.1. Договору, цей Договір
набуває чинності з дня його підписання
та діє до 31.12.2000 р. При цьому, за змістом
п. 4.3. Договору, останній вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії не буде письмово заявлено
однією із сторін про його припинення.
Позивач в обґрунтування позовних вимог
надав суду копії облікових карток
відповідача за період з травня 2006 р. по
квітень 2009 р. та довідку про
надходження коштів від ДКП
"Житлоремфонд" за Договором за період з
травня 2009 р. по вересень 2009 р.
Загальна сума спожитої відповідачем
теплової енергії за період з 01.12.2006 р. до
01.05.2009 р. становила 47 033, 14 грн.
В процесі розгляду справи відповідачем
сплачено позивачу кошти в рахунок
погашення заборгованості по Договору в
частині основного боргу сумі 47 033, 14
грн., що підтверджується довідкою про
надходження від ДКП "Житлоремфонд"
коштів за спожиту теплову енергію за
Договором № 1630179 від 01.11.2000 р. за період
з травня 2009 р. по вересень 2009 р.
Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини.
Отже, внаслідок укладення договору №
1630179 від 01.11.2000 р. на постачання теплової
енергії у гарячій воді між сторонами
виникли цивільні права та обов'язки.
Договір № 1630179 від 01.11.2000 р. на
постачання теплової енергії у гарячій
воді за своєю природою є договором
Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі -енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
Відповідно до статті 525 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Відповідно до частини
сьомої зазначеної статті не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язанням є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст.612 Цивільного кодексу
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
Під час судового розгляду справи судом
встановлено, відповідач сплатив
позивачу кошти в рахунок погашення
заборгованості по Договору в сумі
основного боргу у розмірі 47 033, 14 грн.
Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011 р., припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові.
Таким чином, оскільки відповідачем
повністю сплачено суму основної
заборгованості в розмірі 47 033, 14 грн. в
процесі розгляду даної справи, та
відсутністю в цій частині позовних
вимог предмету спору, суд припиняє
провадження у справі № 22/397 в частині
стягнення з відповідача основної
заборгованості в розмірі 47 033, 14 грн.
Таким чином, станом на день розгляду
справи, предметом позовних вимог є сума
штрафних санкцій, а саме інфляційних
збитків у розмірі 11 796, 90 грн. та 3% річних
у розмірі 2 004, 54 грн.
Щодо стягнення з відповідача
інфляційних збитків та 3% річних суд
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.
Отже, неможливість виконання боржником
грошового зобов'язання, якщо навіть у
цьому немає його провини, не звільняють
боржника від відповідальності за
прострочення грошового зобов'язання.
Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
Згідно з розрахунком позивача розмір
збитків від інфляції становить - 11 796, 90
грн., 3% річних - 2 004, 54 грн.
Перевіривши розрахунок позивача
збитків від інфляції та 3% річних з
простроченої суми, суд зазначає таке.
У Постанові Вищого господарського суду
України № 37/327 від 20.01.11 р. викладена
позиція, якою стверджується, що
реалізація позивачем права кредитора
на стягнення боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення передбачає необхідність
застосування індексу інфляції за весь
час прострочення як від'ємного, так і
позитивного значення.
Аналогічна позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України № 40/487 від 02.02.12 р. та № 15/065-11 від
01.02.12 р.

Зокрема, в постанові ВГСУ № 15/065-11 від
01.02.12 р. зазначено, що за приписами ст. 625
ЦК України, боржник зобов'язаний
сплатити суму заборгованості з
врахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua).

Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися. Якщо
кредитор приймає рішення вимагати
сплати суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення незалежно від того, чи був
в якійсь період індекс інфляції менше
одиниці (тобто мала місце не інфляція, а
дефляція), а отже, сума боргу в цьому
періоді зменшується.

Враховуючи наведене, вірним є період
нарахування інфляційних збитків за
період з січня 2007 р. по квітень 2009 р.
включно без виключення місяців, у яких
індекс інфляції менший одиниці.

Дослідивши розрахунок, наданий
позивачем, суд встановив, що у ньому
помилково позивач не врахував
зменшення інфляційних збитків, що
пов'язані із встановленням рівня
інфляції у липні 2008 р. та серпні 2008 р. на
рівні 99,5 %, 99,9 % відповідно.

Враховуючи наведене, матеріальні
втрати позивача від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів за визначений позивачем
період є меншими, ніж заявлені ПАТ
"Київенерго".

У зв'язку з вищенаведеним, судом було
виконано власний розрахунок
інфляційних нарахувань, у
відповідності до якого стягненню з
Державного Комунального підприємства
"Житлоремфонд" за період з січня 2007 р. по
квітень 2009 р. включно підлягають 11 549, 68
грн. інфляційних нарахувань.

Щодо стягнення з відповідача суми 3%
річних, суд, перевіривши розрахунок
позивача, вважає його обґрунтованим, а
тому вимоги позивача про стягнення з
відповідача 2 004, 54 грн. в якості 3% річних
підлягають задоволенню.

Матеріали справи № 22/397 містять відзив
на позов, відповідно до якого
відповідач вказує на те, що він є
неналежним суб'єктом, з якого повинна
бути стягнута заборгованість по даній
справі.

При цьому, суд не приймає до уваги
доводи відповідача, викладені у
відзиві на позов, виходячи з
наступного.

У відповідності до частини 1 статті 527
Цивільного кодексу України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Отже, відповідно до умов Договору
обов'язок зі сплати коштів за спожиту
теплову енергію покладено на ДКП
"Житлоремфонд", а тому обов'язок
сплатити штрафні санкції внаслідок
несвоєчасного здійснення такої сплати,
відповідно, також покладається на ДКП
"Житлоремфонд".

За таких обставин, позовні вимоги
стосовно стягнення з відповідача
штрафних санкцій задовольняються
судом частково.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати в частині позовної
вимоги про стягнення основної
заборгованості, провадження зі
стягнення якої судом припиняється,
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.
Судові витрати щодо позовних вимог про
стягнення інфляційних збитків та 3%
річних покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного
комунального підприємства
"Житлоремфонд" (02217, м. Київ, вул.
Закревського, 15, ідентифікаційний код
04543683) на користь Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
(01001, м. Київ, площа І. Франка, буд. 5;
ідентифікаційний код 00131305) 11 549
(одинадцять тисяч п'ятсот сорок дев'ять)
грн. 68 коп. інфляційних збитків, 2 004 (дві
тисячі чотири) грн. 54 коп. 3% річних, 605
(шістсот п'ять) грн. 87 коп. державного
мита та 311 (триста одинадцять) грн. 23 коп.
витрат на сплату
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу.

3. Провадження в частині стягнення
47 033 (сорок сім тисяч тридцять три) грн. 14
коп. основного боргу припинити.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 19.02.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева