ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.
Справа № 917/1762/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя
Ільїн О.В. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Голозубовій О.І.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, особисто, ОСОБА_2, дов.
№1.387 від 20.09.2013 року

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх.
№3757П/1-35) на рішення господарського
суду Полтавської області від 14
листопада 2013 року по справі №917/1762/13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Полтава ,

до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області, м. Полтава,

про визнання незаконною та скасування
постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач- Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до господарського
суду Полтавської областіз позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області, відповідача, та з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, яку було прийнято
господарським судом Полтавської
області до провадження, просив суд,
визнати недійсною постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Полтавській області про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №
П-45-13-Ю від 13.08.2013 року.

Рішенням господарського суду від 14
листопада 2013 року по справі (суддя Гетя
Н.Г.) позов задоволено. Визнано
недійсною постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Полтавській області №П-45-13-10
від 13.08.2013 року «Про накладення штрафу
за правопорушення в сфері
містобудівної діяльності» на ФОП
ОСОБА_1

Відповідач з рішенням господарського
суду не погодився, звернувся до
апеляційного господарського суду зі
скаргою в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, просить його
скасувати та прийняти нове, яким
відмовити у позові.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що
оскільки проектна документація ФОП
ОСОБА_1 по об'єкту: «Реконструкція
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1», замовником якої є гр.ОСОБА_3,
була розроблена не на підставі
будівельного паспорту, то
проектувальник був зобов'язаний
отримати вихідні дані для проектування
у відповідності до Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та вимог, встановлених ДБН А.2.2-3-2012
СКЛАД ТА ЗМІСТ ПРОЕКТНОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ
НА БУДІВНИЦТВО.

Тобто, проектант ФОП ОСОБА_1 передав
замовнику гр. ОСОБА_3 робочий проект,
розроблений з порушенням вимог
законодавства, а саме: за відсутністю
містобудівних умов і обмежень або
будівельного паспорту.

Крім того, відповідач вказує на те, що
судом першої інстанції безпідставно
було відмовлено у задоволенні
клопотання відповідача про припинення
провадження по справі у зв'язку із
непідсудністю справи господарському
суду, оскільки Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області є суб"єктом
владних повноважень, а тому, з
урахуванням вимог статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, даний спір підлягає розгляду
за правилами адміністративного, а не
господарського судочинства.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 12.12.2013 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Бондаренко В.П., суддя Ільїн О.В.,
суддя Россолов В.В.) апеляційну скаргу
відповідача було прийнято до
провадження та призначено її до
розгляду на 27.01.2014 року на 10:00 год.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
та його представник у судовому
засіданні 27.01.2014 року проти її доводів
заперечують, вважають оскаржуване
рішення законним та обгрунтованим,
просять залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обгрунтовують тим, що
спірним об'єктом проектування є
реконструкція житлового будинку
загальною площею до 300 кв.м з числом
надземних поверхів не більше двох, яка
повинна здійснюватися на підставі
будівельного паспорта, отже даний
об'єкт відповідно до пунктів 24 та 25
Переліку об'єктів будівництва, для
проектування яких містобудівні умови
та обмеження не надаються, який
затверджений Наказом Міністерства
регіонального, розвитку, будівництва
та житлово-комунального господарства
України №" 109 від 07.07.2011 року
відноситься до переліку об'єктів
будівництва, для проектування яких
містобудівні умови та обмеження не
надаються.

Крім того, зазначає, що відповідно до
положень пунктів 1.6, 2.1 Порядку видачі
будівельного паспорта забудови
земельної ділянки, затвердженого
наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 05.07.2011 року № 103, обов'язкове
виготовлення проектної документації
для проведення забудови присадибних
земельних ділянок, якою є ділянка за
адресою: АДРЕСА_1, законодавством не
передбачене і здійснюється виключно за
бажанням замовника, що позивачем і було
виконано на замовлення громадянки
ОСОБА_3

Представник відповідача в судове
засідання 27.01.2014 року не з"явився, хоча
належним чином повідомлявся про дату,
час та місце його проведення, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
поштове повідомлення №880 про
вручення відповідачу 18.12.2014 року копії
ухвали, якою було призначено розгляд
апеляційної скарги в даному судовому
засіданні.

А тому колегія суддів розглядає
апеляційну скаргу за відсутності
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами відповідно до
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення позивача
та його представника, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду першої інстанції
слід залишити без змін, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи та було
вірно встановлено місцевим
господарським судом, у листопаді 2012
року Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 за замовленням фізичної особи
ОСОБА_3 було виготовлено проектну
документацію на проведення
реконструкції житлового будинку по
АДРЕСА_1, що належить останній на праві
власності, а саме - проект
реконструкції даного житлового
будинку та робочий проект (а.с. 26-58).

08.08.2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області на підставі
направлення № 378 від 07.08.2013 року була
проведена позапланова перевірка
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
за результатами якої складено
відповідний акт (а.с. 11).

Вказаним актом встановлено факт
виконання робіт з будівництва
двоповерхового індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною
площею 140,8 кв.м, відомості про порушення
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил в даному акті
відсутні.

Разом із тим, 09.08.2013 року відповідачем
знов був складений акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
(а.с. 12), яким встановлено, що робочий
проект на проведення реконструкції
житлового будинку по АДРЕСА_1
розроблений позивачем з порушенням
вимог законодавства, а саме - за
відсутністю містобудівних умов і
обмежень або будівельного паспорта. Як
підстави для проведення позапланової
перевірки в даному акті вказано
направлення № 378 від 07.08.2013 року.

За наслідками проведеної перевірки
начальником Східного інспекційного
відділу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області був складений
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності за № П-392-13
від 09.08.2013 року (а.с. 13), яким встановлено,
що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
передав громадянці ОСОБА_3 робочий
проект, розроблений з порушенням вимог
законодавства, а саме - за відсутністю
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки, що є порушенням п. п.
4.3., 4.5. ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст
проектної документації на
будівництво".

Як вбачається з протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № П-392-13 від 09.08.2013 року,
розгляд справи про адміністративне
правопорушення мав відбутися у
приміщенні Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області 22.08.2013 року о 10:00.,
про що і було повідомлено позивача.
Однак 15.08.2013 року, про що свідчить
відповідний відтиск поштового
штемпелю на конверті (а.с. 15), на адресу
позивача було надіслано постанову про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності за №
П-45-13-Ю, датовану 13.08.2013 року (а.с. 14), якою
позивача визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого п. 1 ст. 2
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності", та
накладено штраф у розмірі 103230,00 грн. Як
зазначається у позовній заяві, дану
постанову було отримано позивачем
20.08.2013 року.

У позовній заяві, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, позивач
просить визнати постанову про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №
П-45-13-Ю від 13.08.2013 року недійсною як таку,
що суперечить приписам чинного
законодавства України.

Відповідно до положень частини 1 ст. 8
Закону України "Про архітектурну
діяльність" робоча документація для
будівництва (реконструкції,
реставрації, капітального ремонту)
об'єкта архітектури виконується
відповідно до державних стандартів,
норм і правил на підставі
затвердженого проекту.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" замовник має право
виконувати будівельні роботи після:
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю, -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Переліком об'єктів, будівництво яких
здійснюється після подання
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
за № 466 від 13.04.2011 року, до таких об'єктів
віднесені: індивідуальний (садибний)
житловий будинок, садовий, дачний
будинок не іще двох поверхів (без
урахування мансардного поверху) площею
до 300 м2.

Згідно з вимогами пункту 6 Порядку
виконання будівельних робіт,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України за № 466 від 13.04.2011
року, повідомлення про початок
виконання будівельних робіт
надсилається замовником до Інспекції
за місцезнаходженням об'єкта
будівництва. Не пізніше ніж за один
календарний день до початку виконання
будівельних робіт щодо об'єктів,
будівництво яких здійснюється на
підставі будівельного паспорта, які не
потребують реєстрації декларації або
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт, внесених до
переліку об'єктів, будівництво яких
здійснюється після подання
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт (про зміну даних у
повідомленні про початок виконання
будівельних робіт), замовник (його
уповноважена особа) подає особисто або
надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення чи через електронну
систему здійснення декларативних
процедур у будівництві до Інспекції
повідомлення (про початок виконання
будівельних робіт про зміну даних у
повідомленні про початок виконання
будівельних робіт) за формою згідно з
додатком 1.

Відповідно до пунктів 24, 25 Переліку
об'єктів будівництва, для проектування
яких містобудівні умови та обмеження
не надаються, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 109 від 07.07.2011
року, містобудівні умови та обмеження
не надаються на будівництво садибних
(котеджних) житлових будинків, дачних
та садових будинків загальною площею
до 300 м2 з числом надземних поверхів не
більше двох, в т.ч. з господарськими
будівлями та спорудами,
індивідуальними гаражами в межах
відведення земельних ділянок без зміни
цільового і функціонального
призначення, що визначається
будівельним паспортом земельної
ділянки, крім проектної документації
на будівництво групи будинків (два
будинки і більше). Реконструкція
житлових та нежитлових приміщень без
зміни їх зовнішньої конфігурації,
улаштування в існуючих житлових
будинках, адміністративно-побутових
будівлях підприємств та громадських
будівлях вбудованих приміщень
громадського призначення.

Вимоги пунктів 24, 25 Переліку об'єктів
будівництва, для проектування яких
містобудівні умови та обмеження не
надаються, жодним чином не суперечать
вимогам п. п. 4.3., 4.5. ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та
зміст проектної документації на
будівництво" та є спеціальними по
відношенню до останніх.

Згідно з положеннями частини 1 статті 27
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" забудова
присадибних, дачних, а також садових
земельних ділянок може здійснюватися
на підставі будівельного паспорта
забудови земельної ділянки.
Будівельний паспорт визначає комплекс
містобудівних та архітектурних вимог
до розміщення і будівництва
індивідуального (садибного) житлового
будинку, садового, дачного будинку не
вище двох поверхів (без урахування
мансардного поверху) з площею до 300 м2.

Як було вірно встановлено місцевим
господарським судом, об'єктом
проектування є реконструкція
житлового будинку загальною площею 140,8
м2 з числом надземних поверхів не
більше двох, яка відповідно до вимог
чинного законодавства України має
здійснюватись на підставі
будівельного паспорту, однак
проектування вказаного житлового
будинку не потребує отримання
містобудівних умов та обмежень.

При цьому, відповідно до вимог пункту
1.6. Порядку видачі будівельного
паспорта забудови земельної ділянки,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 103 від 05.07.2011 року,
розроблення проекту будівництва для
об'єктів будівництва, на які надається
будівельний паспорт, здійснюється
виключно за бажанням замовника.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" право на виконання
підготовчих робіт (якщо вони не були
виконані раніше згідно з повідомленням
або зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах, що
належать до I-III категорій складності,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд надається
замовнику та генеральному підряднику
чи підряднику (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

При цьому, факт подання позивачем
відповідачеві повідомлення про
початок будівельних робіт/про заміну
даних у повідомленні про початок
виконання будівельних робіт
(повідомлення № ПТ 9 від 03.12.2012
року) останнім не заперечувався.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком
господарського суду першої інстанції,
про те, що відповідачем не доведено
правомірності оскаржуваної постанови,
у зв"язку з чим позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.і.

Апеляційну скаргу відповідач
обгрунтовує тим, що враховуючи те, що
проектна документація ФОП ОСОБА_1 по
об'єкту: «Реконструкція
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1», замовником якої є гр.ОСОБА_3,
була розроблена не на підставі
будівельного паспорту, то
проектувальник був зобов'язаний
отримати вихідні дані для
проектування, у відповідності до
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та вимог,
встановлених ДБН А.2.2-3-2012 СКЛАД ТА ЗМІСТ
ПРОЕКТНОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ НА БУДІВНИЦТВО.

Тобто, на думку апелянта, проектант ФОП
ОСОБА_1 передав замовнику гр. ОСОБА_3
робочий проект, розроблений з
порушенням вимог законодавства, а саме:
за відсутністю містобудівних умов і
обмежень або будівельного паспорту.

Однак, колегія суддів не може
погодитися із такими твердженнями,
оскільки спірним об'єктом проектування
є реконструкція житлового будинку
загальною площею до 300 кв.м з числом
надземних поверхів не більше двох, яка
повинна здійснюватися на підставі
будівельного паспорта, отже даний
об'єкт відповідно до пунктів 24 та 25
Переліку об'єктів будівництва, для
проектування яких містобудівні умови
та обмеження не надаються, який
затверджений Наказом Міністерства
регіонального, розвитку, будівництва
та житлово-комунального господарства
України №" 109 від 07.07.2011 року
відноситься до переліку об'єктів
будівництва, для проектування яких
містобудівні умови та обмеження не
надаються..

Крім того, відповідно до положень
пунктів 1.6, 2.1 Порядку видачі
будівельного паспорта забудови
земельної ділянки, затвердженого
наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 05.07.2011 року № 103 обов'язкове
виготовлення проектної документації
для проведення забудови присадибних
земельних ділянок, якою є ділянка за
адресою: АДРЕСА_1, законодавством не
передбачене і здійснюється виключно за
бажанням замовника, що позивачем було
виконано на замовлення громадянки
ОСОБА_3

Крім того, відповідач в апеляційнійи
скарзі вказує на те, що , судом першої
інстанції безпідставно було
відмовлено у задоволенні клопотання
відповідача про припинення
провадження по справі у зв'язку із
непідсудністю справи господарському
суду, оскільки Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області є суб"єктом
владних повноважень, а тому, з
урахуванням вимог статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, даний спір підлягає розгляду
за правилами адміністративного, а не
господарського судочинства.

Однак, колегія суддів не може
погодитися із такими твердженнями,
зважаючи на таке.

В інформаційному листі Верховного Суду
України від 26.12.2005 N 3.2.-2005 "Про
застосування господарськими судами
України законодавства стосовно
розмежування компетенції між
спеціалізованими адміністративними і
господарськими судами" вказане на
таке.

Визначення поняття "справа
адміністративної юрисдикції" наведено
у статті 3 КАС України, під якою
розуміється переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією з сторін є суб'єкт, що здійснює
владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником
спору, такий спір не має встановлених
нормами КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції, і,
відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Стаття 17 КАС України встановлює
категорії спорів, на які поширюється
компетенція адміністративних судів,
щодо вирішення адміністративних
справ. З господарськими спорами можуть
пересікатись категорії спорів,
визначені в пунктах 1, 3, 4 вказаної
статті, а саме:

а) спори осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності;

б) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
а також спори з приводу укладання та
виконання адміністративних договорів;

в) спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених законом.

У всіх наведених категоріях спорів
передбачено, що хоча б однією із
сторін такого спору повинен бути
суб'єкт владних повноважень.

Поняття "суб'єкт владних
повноважень" визначено у статті 3 КАС
України - це органи державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною
ознакою суб'єкта владних повноважень
є здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій, при цьому ці
функції повинні здійснюватись
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказаних
владних управлінських функцій (щодо
іншого суб'єкта, який є учасником
спору), то такий суб'єкт не знаходиться
"при здійсненні управлінських функцій",
та не має встановлених нормами КАС
України необхідних ознак суб'єкта
владних повноважень.

А оскільки даний спір є спором про
право, в якому відповідач владно не
керує поведінкою позивача, даний спір
підлягає розгляду в порядку
господарського, а не адміністративного
судочинства.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
повністю дослідив обставини, які мають
значення для справи, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування або зміни вказаного
рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 14 листопада 2013
року по справі №917/1762/13 залишити без
змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України

Повний текст постанови складено 31.01.2014
року.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.