ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р.Справа № 922/49/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
Рудяк Т.О.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного
прокурора Харківської області м.
Харків в інтересах держави в особі
Державна пенітенціарна служба України
в Хо, м.Харків та Хролівський виправний
центр управління Державної
пенітенціарної служби України в Хо (№
140), с. Хролі до ТОВ "ТПК "Призма", м.
Харків простягнення коштівза участю
представників сторін:

позивача (Державна пенітенціарна
служба України в Хо) - Рогачевська С.А.,
за дов., позивача (Хролівський
виправний центр управління Державної
пенітенціарної служби України в Хо (№
140)) - Прохватило М.Г., за дов.

відповідача - не з'явився.

прокурор - Зливка К.О., посвідчення №013773
від 06.12.12р.

ВСТАНОВИВ:

Харківський міжрайонний прокурор
Харківської області звернувся до
господарського суду Харківської
області в інтересах держави в особі
Державної пенітенціарної служби
України в Хо та Хролівського
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Хо (№ 140) про стягнення з ТОВ
"ТПК "Призма" загальну суму
заборгованості у розмірі 48 153,59 грн.

25.01.2014 року прокурор звернувся до суду з
заявою про уточнення позовних вимог, в
якій просить суд стягнути з ТОВ "ТПК
"Призма" на користь Хролівського
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Хо (№ 140) суму основного боргу
у розмірі 46 732,83 грн. та пені в сумі 2 818,91
грн., яка прийнята судом до розгляду.

Прокурор в судовому засіданні
підтримує заявлені позовні вимоги з
урахуванням уточнень в повному обсязі
та просить суд їх задовольнити.

Представники 1-го та 2-го позивача в
судовому засіданні підтримують
заявлені позовні вимоги з урахуванням
уточнень в повному обсязі та просять
суд їх задовольнити.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився,
витребуваних судом документів не
подав, звернувся до суду з клопотанням
про відкладення розгляду справи для
надання часу підготувати
обґрунтований відзив на позовну заяву.

Суд, розглянувши клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи відмовляє у його задоволенні,
оскільки ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.01.2014 року
було прийнято позовну заяву
Харківського міжрайонного прокурора
Харківської області до розгляду,
порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду на 27.01.2014 року
о 10:30, копії ухвал направлені на адресу
сторін, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27.01.2014 року
було задоволено клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи для надання часу підготувати
обґрунтований відзив на позовну заяву
та відкладено розгляд справи на 19
лютого 2014 року о 12:30.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони мають право знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії, брати участь в
господарських засіданнях, подавати
докази, брати участь у дослідженні
доказів, заявляти клопотання, давати
усні та письмові пояснення
господарському суду, наводити свої
доводи і міркування з усіх питань, що
виникають у ході судового процесу,
заперечувати проти клопотань і доводів
інших учасників судового процесу,
оскаржувати судові рішення
господарського суду в установленому
цим Кодексом порядку, а також
користуватися іншими процесуальними
правами, наданими їм цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідач був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, а також те, що
відповідач не скористався своїми
правами та обов'язками передбаченими
положеннями господарського
процесуального кодексу України в
частині забезпечення явки
повноважного представника у судові
засідання та подання витребуваних
судом доказів, суд вважає клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи спрямованим на затягування
судового процесу, а тому відмовляє у
його задоволенні та слухає справу за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

Статтею 2 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право прокурора та
його заступника звертатися до
господарського суду в інтересах
держави, зазначивши орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. Це право, крім того,
передбачено п.2 ст.121 Конституції
України та ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру".

Згідно з рішенням Конституційного суду
України №3-рп/99 від 08.04.99 під поняттям
"орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах" потрібно
розуміти орган державної влади чи
орган місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково, або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді.

Із врахуванням того, що "інтереси
держави" є оціночним поняттям, прокурор
чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає, з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося,
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах.

Конституційний суд України в п.2
резолютивної частини свого рішення
№3-рп-99 від 08.04.99 р. вказав, що під
поняттям "орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції в спірних відносинах",
зазначених у ч.2 ст.2 ГПК України, слід
розуміти орган державної влади чи
орган місцевого самоврядування, якому
законом надане повноваження органа
виконавчої влади.

Так, Управління державної
пенітенціарної служби в Харківській
області, її місцевий структурний
підрозділ - Хролівський виправний
центр управління Державної
пенітенціарної служби України в Хо (№
140), с. Хролі є органом державної влади і
прокурор вправі пред'являти до
Господарського суду подібні позовні
заяви.

Стосовно заявлених прокурором
позовних вимог, то судом встановлено,
що між Хролівським виправним центром
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№140) (Виконавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТПК
«Призма» (Замовник) 04.01.2013 укладено
договір № Г-6 на використання праці
засуджених на контрагентському
об'єкті.

Так, за умовами п. 1.1 зазначеного
договору Хролівський виправний центр
зобов'язується виконати на об'єктах ТОВ
«ТПК «Призма» роботи
загальногосподарського характеру в
період з 04.01.2013р. по 31.12.2013р. силами
засуджених виправного центру в
кількості 15 осіб з заробітною платою за
кожний відпрацьований місяць не нижче
1147 грн. кожній особі.

В свою чергу відповідно до п. 3.2 ТОВ
відповідач забезпечує трудову
зайнятість засуджених, гарантує оплату
виконаних робіт, але не нижче рівня
мінімальної заробітної плати в Україні
на момент виконання робіт за місячну
норму часу та згідно п. 4.1 ТОВ «ТПК
«Призма» перераховує заробітну плату
засуджених на розрахунковий рахунок
позивача, не пізніше 10 числа наступного
місяця. Факт виконання робіт за
договором підтверджується актом
виконаних робіт, який підписується
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав
договірні зобов'язання, а саме надано
робочу силу з числа засуджених, що
підтверджується актами виконання
робіт, які складені та підписані
сторонами 31.01.2013р., 28.02.2013р., 31.03.2013р.,
30.04.2013р., 31.05.2013р., 30.06.2013р., 31.07.2013р. та
28.08.2013р., копії яких містяться в
матеріалах справи.

В свою чергу відповідач свої
зобов'язання за умовами Договору в
частині сплати грошових коштів за
виконані роботи сплачував несвоєчасно
та не в повному обсязі, внаслідок чого
станом на 22.01.2014 року за ним рахується
заборгованість у розмірі 46 732,83 грн.

30.10.2013 року відповідачу позивачем була
направлена вимога-претензія про сплату
виниклої заборгованості (копії
містяться в матеріалах справи), яка
була залишена без задоволення та
відповіді.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за надані
послуги не сплатив та не надав суду
жодних доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги прокурора в сумі 46 732,83 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з ч.6. ст. 232 Господарсько Кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. договору передбачено
відповідальність у вигляді пені за
порушення строків оплати в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи, що сума боргу в частині
стягнення пені відповідачем не
оспорена, відповідач не надав суду
доказів про погашення суми боргу, суд
вважає позовні вимоги прокурора в
частині стягнення пені в сумі 2 818,91 грн.
обґрунтованими, такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Стосовно заявленого клопотання
прокурора про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на
розрахунковий рахунок відповідача, то
суд зазначає, що відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд за заявою
сторони, прокурора або з власної
ініціативи має право вжити
передбачених статтею 67 цього Кодексу
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Враховуючи, що прокурором не було
надано до суду жодних обґрунтованих
підстав того, що невжиття таких заходів
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду,
а тому у суду відсутні правові підстави
для задоволення клопотання прокурора
про забезпечення позову.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.
1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 66,67, 77, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов прокурора задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК Призма" (61001,
м.Харків, вул. Ганни, буд.35, кв.5, ) на користь Хролівського
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Харківській області (№ 140)
(адреса: вул. Червоноармійська, 8, с
Хролі, Харківський район, Харківська
область, 62480, , р/р
0544 УДК в Харківській області, МФО
851011) суму основного боргу у розмірі 46
732,83 грн., суму пені у розмірі 2 818,91 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК Призма" (61001,
м.Харків, вул. Ганни, буд.35, ) на користь державного бюджету
України (одержувач: УДКС у
Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області, код одержувача
37999654, Банк одержувача ГУ ДКСУ у
Харківській області, МФО 851011, р/р
3003) судовий збір в сумі 1 827,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.02.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/49/14