Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" лютого 2014 р.
Справа № 906/1843/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від прокурора: Муляренко Т.О.,

від відповідачів:

1) Виконкому Житомирської міської ради:
Хижняк Н.І., довіреність №26/9 від
02.01.2013р.;

2) КП "Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради": Гордійчук
Я.В., довіреність НОМЕР_2 від 09.01.2014 р.;

3) ФОП ОСОБА_3: ОСОБА_3, довіреність від
10.01.2014 р.;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора м.Житомира в
інтересах держави

до

1) Виконавчого комітету Житомирської
міської ради (м.Житомир)

2) Комунального підприємства "Агентство
з управління майном" Житомирської
міської ради (м.Житомир)

3) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(м.Житомир)

про скасування п.1.3.10 додатку №1 рішення
виконкому №19 від 16.01.2013р., визнання
недійсним договору оренди нерухомого
майна №1652 від 21.01.2013р., звільнення
приміщення

Прокурор м.Житомира в інтересах
держави звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовною
заявою до Виконавчого комітету
Житомирської міської ради (м.Житомир),
Комунального підприємства "Агентство з
управління майном" Житомирської
міської ради" (м.Житомир), Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (м.Житомир) про
скасування п.1.3.10 додатку №1 рішення
виконкому №19 від 16.01.2013р., визнання
недійсним договору оренди нерухомого
майна №1652 від 21.01.2013 р., звільнення
приміщення.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 13.12.2013р.
порушено провадження у справі №906/1843/13,
розгляд справи призначено в засіданні
господарського суду 13.01.2014 р.

З огляду на необхідність подання до
справи додаткових доказів, ухвалою
господарського суду Житомирської
області від 13.01.2014р. розгляд справи
відкладено, наступне судове засідання
призначено на 11.02.2014р.

23.01.2014р. до справи надійшов письмовий
відзив виконавчого комітету
Житомирської міської ради (вх.№1069,
а.с.41-43), за яким перший відповідач
просить відмовити у задоволенні
позовної заяви прокурора міста
Житомира.

30.01.2014р. до суду надійшов відзив на
позовну заяву КП "Агентство з
управління майном" Житомирської
міської ради (вх.№1449, а.с.46), в якому
другий відповідач вказує, що не
погоджується із доводами позовної
заяви та просить відмовити у
задоволенні позову.

В судовому засіданні 11.02.2014р.
прокурором подано клопотання про
долучення до матеріалів справи
свідоцтв про право власності на
комплекс будівель Житомирської ЗОШ
І-ІІІ ступенів (копій), копій статутів
Житомирських ЗОШ І-ІІІ ступенів НОМЕР_1,
НОМЕР_3, НОМЕР_2, яке задоволено судом, з
врахуванням подання таких доказів
прокурором на підтвердження своїх
доводів, викладених у позовній заяві
(а.с.47-107).

11.02.2014р. від третього відповідача - ФОП
ОСОБА_3 надійшов письмовий відзив на
позовну заяву прокурора (вх.№2135/14,
а.с.109-110). У відзиві підприємець просить
відмовити в задоволенні позовної заяви
прокурора.

Представник третього відповідача - ФОП
ОСОБА_3 в засіданні 11.02.2014р. подав
клопотання (вх.№2136/14, а.с.111) про
залучення до участі в справі як третіх
осіб без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів
загальноосвітніх шкіл міста Житомира
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Прокурор проти вказаного клопотання
про залучення третіх осіб заперечила.

Представники відповідачів підтримали
клопотання про залучення третіх осіб
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідачів.

Розглянувши за таких обставин
клопотання представника третього
відповідача про залучення третіх осіб
суд ухвалив: відмовити в задоволенні
клопотання про залучення до участі в
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів
загальноосвітні школи міста Житомира
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, оскільки,
враховуючи суб'єктний склад спірних у
справі правовідносин, рішення
господарського суду в даній справі не
може вплинути на їх права та обов'язки
щодо сторін у справі.

Враховуючи заявлене представником
другого відповідача клопотання про
відкладення розгляду справи та
продовження строку розгляду спору у
відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України, у
зв'язку з необхідністю надати оригінал
договору оренди нерухомого майна та
інших документів, які стосуються
договору оренди, ухвалою
господарського суду від 11.02.2014 р.
продовжено строк розгляду спору на 15
днів у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК
України та відкладено розгляд справи
на 20.02.2014 р.

В засіданні суду 20.02.2014р. прокурор
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Представники відповідачів проти
позову заперечили в повному обсязі з
підстав, викладених у відзивах на
позовну заяву та просять відмовити в
задоволенні позовних вимог прокурора
за їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення прокурора та
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись з позовом у даній справі,
прокурор міста Житомира вказував про
те, що в ході перевірки з питань
додержання вимог законодавства щодо
створення безпечних умов навчання та
виховання дітей, проведеною
прокуратурою м.Житомира, встановлено,
що КП "Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради укладено
договір оренди нерухомого майна на
виконання незаконного рішення
виконавчого комітету міської ради.

Стверджуючи про неправомірність
рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради №19 від
21.01.2013р. в частині п.1.3.10 додатку №1, яким
надано дозвіл КП "Агентство з
управління майном" на укладення
договору оренди з фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_3 щодо нежитлових
приміщень площею по 5 кв.м. в
загальноосвітніх школах НОМЕР_1, НОМЕР_2
та НОМЕР_3 для торгівлі шкільним
приладдям строком на 2 роки 11 місяців,
прокурор вказує також про недійсність
договору оренди нерухомого майна від
21.01.2013р. №1652, укладеного на виконання
вищевказаного рішення виконкому
міської ради, а також, просить
зобов'язати підприємця ОСОБА_3
звільнити нежитлові приміщення площею
по 5 кв.м. відповідно в загальноосвітніх
школах: НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1;
НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_2 та НОМЕР_3 за
адресою АДРЕСА_3.

Прокурор, який звернувся з даним
позовом в інтересах держави як позивач
(вказуючи про відсутність повноважень
на звернення до суду в органу,
уповноваженого державою здійснювати
функції контролю у сфері освіти і науки
- Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України), в обґрунтування
позовних вимог по справі вказує, що в
порушення вимог ч.4 ст.61, ч.5 ст.63 Закону
України "Про освіту", фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 не
використовує орендовані нею нежитлові
приміщення в розрізі завдань, які
ставляться перед законодавством про
освіту в цілому та Законом України "Про
освіту", зокрема, не надає освітніх
послуг в орендованих нею нежитлових
приміщеннях.

Тому, посилаючись на норми ч.2 ст.2
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", ч.ч.4,5 ст.60
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст.53
Конституції України, ст.19 Закону
України "Про охорону дитинства", ст.19
Конституції України, прокурор
зазначає, що оскаржуване рішення
виконкому міськради вказаним вимогам
законодавства не відповідає, що згідно
з ч.2 ст.144 Конституції України, п.10 ст.59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" є підставою
для визнання його незаконним у
судовому порядку.

У зв'язку з тим, що на підставі
вищевказаного рішення укладено
договір оренди нерухомого майна, він
відповідно до ст.ст.16,203,215 ЦК України,
ст.ст.20,207 ГК України підлягає визнанню
недійсним. При цьому ж, прокурор
просить зобов'язати підприємця
звільнити орендовані нежитлові
приміщення по 5 кв.м. у загальноосвітніх
школах.

Розглянувши питання обґрунтованості
позовних вимог прокурора, заявлених з
вищевикладених мотивів, оцінивши
доводи сторін за наслідками
дослідження матеріалів справи та
встановлення усіх обставин справи у їх
сукупності, господарський суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.60 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", територіальним громадам сіл,
селищ, міст, районів у містах належить
право комунальної власності на рухоме
і нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
районні та обласні ради від імені
територіальних громад сіл, селищ, міст
здійснюють управління об'єктами їхньої
спільної власності, що задовольняють
спільні потреби територіальних громад.
Органи місцевого самоврядування від
імені та в інтересах територіальних
громад відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Державну політику у сфері оренди
здійснюють, зокрема, органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 16.01.2013 р.
№19 "Про оренду комунального майна та
внесення змін в рішення
міськвиконкому", пунктом 1 надано
дозвіл на укладання договорів оренди
відповідно з орендною платою за 1 кв.м.
без ПДВ за базовий місяць розрахунку
згідно з додатком 1 (а.с.14). Додаток 1 до
рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 16.01.2013р.
№19 містить перелік орендарів, яким
надається дозвіл на укладання
договорів оренди відповідно з орендною
платою за 1 кв.м. без ПДВ за базовий
місяць розрахунку; у пункті 1.3.10 якого
зазначено про надання дозволу фізичній
особі -підприємцю ОСОБА_3 на укладення
договорів оренди нежитлових приміщень
площею по 5кв.м. відповідно в
загальноосвітніх школах НОМЕР_1 за
адресою АДРЕСА_1 з орендною платою 54,32
грн.; НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_2 з
орендною платою 59,43 грн.; НОМЕР_3 за
адресою АДРЕСА_3 з орендною платою 59,43
грн. для торгівлі шкільним приладдям
(а.с.15-16).

Слід зазначити, що згідно положень ч.4
ст.61 Закону України "Про освіту",
додатковими джерелами фінансування
навчальних закладів та установ,
організацій, підприємств системи
освіти, є зокрема, доходи від надання в
оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.63 Закону України
"Про освіту", матеріально-технічна база
навчальних закладів та установ,
організацій, підприємств системи
освіти включає будівлі, споруди, землю,
комунікації, обладнання, транспортні
засоби, службове житло та інші
цінності. Майно навчальних закладів та
установ, організацій, підприємств
системи освіти належить їм на правах,
визначених чинним законодавством.
Об'єкти освіти і науки, що фінансуються
з бюджету, а також підрозділи,
технологічно пов'язані з навчальним
та науковим процесом, не підлягають
приватизації, перепрофілюванню або
використанню не за призначенням.

У відповідності до пункту 2.1., пп.2.1.2
Положення про оренду, методику
розрахунку та порядок використання
плати за оренду майна комунальної
власності територіальної громади
м.Житомира, затвердженого рішенням
Житомирської міської ради від 30.08.2012р.
№429 (а.с.124-128), орендодавцем від імені
територіальної громади м.Житомира щодо
нерухомого майна, незалежно від
загальної площі, що передається в
оренду, є Комунальне підприємство
"Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради.

21 січня 2013 року Комунальне
підприємство "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради як
орендодавець, на підставі статуту,
розпорядження міського голови від
06.04.2012р. №180, керуючись Положенням про
оренду, методику розрахунку та порядок
використання плати за оренду майна
комунальної власності м.Житомира,
затвердженого рішенням Житомирської
міської ради від 30.08.2012р. №429 уклало
договір оренди нерухомого майна №1652 з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 як
орендарем, стосовно оренди
вищевказаних нежитлових вбудованих
приміщень площами по 5 кв.м., що
знаходяться на балансі ЗОШ НОМЕР_1,
НОМЕР_2 та НОМЕР_3, для торгівлі шкільним
приладдям (а.с.17-18). У договорі
зазначено, що дозвіл на оренду
нерухомого майна надано рішенням
міськвиконкому від 16.01.2013р. №19.

В пункті 1.2. договору оренди сторонами
додатково встановлено, що орендар
використовує орендоване приміщення
тільки за цільовим призначенням,
обумовленим даним договором.

За змістом пунктів 6.4., 6.6. договору
оренди, орендар зобов'язаний, зокрема,
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату та
використовувати об'єкт оренди
відповідно до умов договору та за
цільовим призначенням відповідно до
прийнятих зобов'язань.

Згідно п.8.1. договору, даний договір діє
з 21.01.2013 р. по 20.12.2015 р.

У відповідності до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
11.12.2012р., до видів діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відноситься,
зокрема, роздрібна торгівля з лотків і
на ринках іншими товарами (47.89),
роздрібна торгівля газетами та
канцелярськими товарами в
спеціалізованих магазинах (47.62) (а.с.30).

Відповідні види діяльності, з
урахуванням внесених змін згідно
заяви, відображені у свідоцтві
платника єдиного податку, виданого
01.01.2012р. (а.с.31 та а.с.31 на звороті).

Суд приймає до уваги також, що, як
підтверджується матеріалами справи,
асортиментний перелік промислових
товарів, що реалізуються з лотка в
приміщенні шкіл, який включає в себе
канцелярські вироби, зошити, книжки,
посібники та підручники, затверджений
заступником головного державного
санітарного лікаря м.Житомира 21.05.2003р.
(а.с.32).

Будь-яких доказів здійснення третім
відповідачем по справі - фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_3 у
орендованих за оспорюваним договором
приміщеннях іншого виду господарської
діяльності, ніж той, що передбачений
договором оренди та рішенням виконкому
міськради про надання дозволу на
укладення даного договору оренди, а
саме, торгівля шкільним приладдям, до
справи сторонами не подано.

В той же час, згідно позовної заяви,
прокурор вважає, що використання
комунального майна - орендованих
підприємцем ОСОБА_3 приміщень, що
знаходяться в будівлях
загальноосвітніх шкіл НОМЕР_2, НОМЕР_1,
НОМЕР_3 - об'єктів освіти відбувається
не за призначенням, оскільки
підприємець не надає освітні послуги, а
здійснює торгівельну діяльність.

Господарський суд не погоджується з
такими доводами прокурора, оскільки як
вбачається з матеріалів справи,
підприємцем ОСОБА_3 на орендованих
незначних площах (по 5 кв.м.) у
приміщеннях шкіл здійснюється
підприємницька діяльність - торгівля
шкільним приладдям, яка безпосередньо
пов'язана з навчальним шкільним
процесом.

Водночас, підставними суд вважає
доводи третього відповідача з приводу
того, що така діяльність забезпечує
можливість учням загальноосвітніх
шкіл придбати необхідне для навчання
канцелярське приладдя (зошити, ручки,
олівці та ін.) безпосередньо у будівлі
школи, що безперечно, сприяє також і
безпеці дітей.

Таким чином, жодних підстав вважати, що
торгівельна діяльність відповідача
канцелярським приладдям (яке є прямо
необхідним в ході навчання) не
пов'язана з навчально-виховним
процесом, у суду немає.

Тому, доводи прокурора, покладені в
основу позовних вимог по справі, суд
вважає надуманими.

Слід зазначити, що в самому рішенні
виконкому, яке оскаржується, зазначено,
що дозволи на оренду надаються з метою
раціонального використання
комунальної власності м.Житомира, за
результатами розгляду звернень
фізичних та юридичних осіб про оренду
комунального майна, а також
рекомендацій комісії у справах
використання нежилих приміщень
комунальної власності міста. В свою
чергу, згідно Положення про комісію у
справах використання нежитлових
приміщень комунальної власності міста
Житомира, затвердженого рішенням
Житомирської міської ради від 29.03.2012р.
№327, одним із повноважень даної комісії
є внесення пропозицій виконкому
Житомирської міськради щодо
ефективного використання нежитлових
приміщень комунальної власності міста
Житомира.

Згідно з Переліком платних послуг, які
можуть надаватися навчальними
закладами, іншими установами та
закладами системи освіти, що належать
до державної та комунальної форми
власності, що затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 р.
№796, навчальними закладами можуть
надаватись послуги з надання в оренду
будівель, споруд, окремих тимчасово
вільних приміщень і площ, іншого
рухомого та нерухомого майна або
обладнання, що тимчасово не
використовуються у навчально-виховній,
навчально-виробничій, науковій
діяльності, у разі коли це не погіршує
соціально-побутових умов осіб, які
навчаються або працюють у навчальному
закладі (абз.2 п.8 Переліку).

Враховуючи викладене, а також приписи
ч.7 ст.60 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", які
передбачають, що майнові операції, які
здійснюються органами місцевого
самоврядування з об'єктами права
комунальної власності, не повинні,
зокрема, погіршувати умови надання
послуг населенню, суд дійшов висновку,
що надання в оренду тимчасово вільних
та не задіяних у роботі навчального
закладу незначних площ (по 5 кв.м.) у
приміщеннях шкіл для організації
надання послуг з реалізації шкільного
приладдя учням школи є ефективним
використанням нежитлових приміщень
комунальної власності міста та лише
покращує надання послуг населенню, а
тому, рішення виконкому міськради №19
від 16.01.2013р. в частині п.1.3.10 додатку 1, як
і договір оренди нерухомого майна від
21.01.2013р. №1652 не можуть вважатися судом
таким, що суперечить закону.

Крім того, як вбачається з витягу з
протоколу засідання виконавчого
комітету, при прийнятті оскаржуваного
рішення виконкому 16.01.2013р. був
присутній представник прокуратури
міста Житомира (а.с.44); жодних зауважень
щодо законності передачі в оренду
частини приміщення навчальних
закладів для торгівлі шкільним
приладдям при прийнятті такого рішення
прокурором висловлено не було.

Згідно п.10 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу
України одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів є право
особи на звернення до суду з вимогою
про визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Стаття 21 Цивільного кодексу України
визначає також загальний порядок
визнання судом незаконними та
скасування правових актів
індивідуальної дії, а також
нормативно-правових актів, виданих
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо вони
суперечать актам цивільного
законодавства і порушують цивільні
права або інтереси.

Реалізація указаної норми обмежена
сукупністю двох обов'язкових умов, а
саме: невідповідністю спірного акту
актам цивільного законодавства і
порушенням внаслідок прийняття такого
акта цивільних прав або інтересів
особи.

Конституційне право на судовий захист
передбачає як невід'ємну частину
такого захисту, можливість поновлення
порушених прав і свобод громадян,
правомірність вимог яких встановлена в
належній судовій процедурі і
формалізована в судовому рішенні, і
конкретні гарантії, які дозволяли б
реалізовувати його в повному об'ємі і
забезпечувати ефективне поновлення в
правах за допомогою правосуддя, яке
відповідає вимогам справедливості, що
узгоджується також із ст. 13 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод.

Відповідно до ст.1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права та
інтересу у разі його порушення,
невизнання або оспорювання; право
звернутися до суду за їх захистом
відповідно до встановлених способів
захисту цивільних прав та інтересів
судом. Під час розгляду будь-якого
спору судам необхідно встановлювати на
захист яких прав подано позов та ким і
яким чином вони порушені.

Відтак, розглядаючи спір,
господарський суд повинен встановити
об'єктивну наявність порушення чи
оспорювання цивільного права позивача
та відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним законодавством, а за
наслідками прийняття рішення про
задоволення позову повинно
відбуватися реальне поновлення чи
захист порушених прав позивача.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову (Роз'яснення Президії ВАСУ "Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними актів державних чи інших
органів" № 02-5/35 від 26.01.00).

Згідно з положеннями ст.121 Конституції
України на прокуратуру покладено
функції представництва інтересів
громадянина або держави у випадках,
визначених законом.

Відповідно до ст.ст.20, 36-1 Закону України
"Про прокуратуру" при виявленні
порушень закону прокурор у межах своєї
компетенції має право звертатися до
суду в передбачених законом випадках.
Підставою представництва прокурором
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.

В силу ч.ч.1, 2 ст.29 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор бере участь у розгляді справ
за його позовами, а також може вступити
за своєю ініціативою у справу, порушену
за позовом інших осіб, на будь-якій
стадії її розгляду для представництва
інтересів громадянина або держави. У
разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача.

За змістом ч.3 ст.2 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту.

У даному випадку, з аналізу
вищевикладених встановлених судом
обставин справи не вбачається
порушення інтересів держави внаслідок
прийняття оскаржуваного рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради №19 від 21.01.2013р. в частині
п.1.3.10 додатку №1, яким надано дозвіл КП
"Агентство з управління майном" на
укладення договору оренди з фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3 щодо
нежитлових приміщень площею по 5 кв.м. в
загальноосвітніх школах НОМЕР_1, НОМЕР_2
та НОМЕР_3 для торгівлі шкільним
приладдям, як і внаслідок укладення
договору оренди нерухомого майна від
21.01.2013р. №1652 на виконання даного
рішення виконкому міської ради, а отже,
передбачені законом підстави для
визнання незаконним та скасування
рішення виконкому (в оскаржуваній
частині) та для визнання недійсним
договору оренди - відсутні.

Так, відповідно до ч.1 ст.207 ГК України,
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону може бути на
вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Наведених підстав недійсності
правочину щодо договору оренди
нерухомого майна від 21.01.2013 р. №1652
прокурором не доведено, а судом з
поданих до справи доказів не
встановлено.

Згідно з положеннями ст.4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ч.2 ст.34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Згідно ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, прокурором у встановленому
порядку не доведено доводів, якими
мотивований позов.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог про визнання незаконним та
скасування рішення виконавчого
комітету Житомирської міської ради №19
від 21.01.2013р. в частині п.1.3.10. додатку №1,
про визнання недійсним договору
оренди нерухомого майна від 21.01.2013р.
№1652, а також, як похідної, вимоги про
зобов'язання ФОП ОСОБА_3 звільнити
орендовані нежитлові приміщення.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили відповідно до статті 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено: 25.02.14

Суддя
Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - прокурору міста Житомира

3,4,5 - відповідачам (прост.)