КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. Справа№ 910/24993/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників сторін:

позивача: Терещенко В.В., довіреність
б/н від 01.03.2013 року,

відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Інформаційні технології"

на ухвалу господарського суду м. Києва

від 25.12.2013 року

у справі №910/24993/13 (суддя - Домнічева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Інформаційні технології"

до Відкритого акціонерного товариства
"НТВ-ПЛЮС"

про визнання договору доручення
удаваним та визнання ліцензійного
договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Інформаційні технології"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "НТВ-ПЛЮС" про
визнання договору доручення удаваним
та визнання ліцензійного договору
недійсним.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 25.12.2013 року позовну заяву і додані
до неї документи повернуто без
розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Інформаційні технології"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою в якій просить суд скасувати
ухвалу господарського суду м. Києва від
25.12.2013 року у справі №910/24993/13 та
передати справу на розгляд до
господарського суду м. Києва. При цьому
апелянт посилається на те, що
оскаржувана ухвала винесена судом при
неповному з'ясуванні та за
недоведеності обставин, що мають
значення для справи.

Відповідач в судове засідання
повноважних представників не направив,
причини неявки суду не повідомив.

Апеляційний господарський суд
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшов висновку про те, що апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Інформаційні технології"
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Статтею 106 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що окремо від рішення
господарського суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку
ухвали місцевого господарського суду.
Апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на місцевого
господарського суду. У випадку
скасування апеляційною інстанцією
ухвал про відмову у прийнятті позовної
заяви або заяви про порушення справи
про банкрутство, про повернення
позовної заяви, про залишення позову
без розгляду справа передається на
розгляд місцевого господарського суду.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали,
суд першої інстанції посилаючись на п. 5
ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України виходив з того, що
позивачем порушено правила об'єднання
в одній позовній заяві кілька вимог, а
тому вирішення питання про визнання
договору доручення удаваним та
визнання ліцензійного договору
недійсним, жодним чином не залежить
одне від одного. Таким чином, сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін та суттєво утруднить вирішення
спору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо порушено правила об'єднання в
одній позовній заяві кілька вимог до
одного чи кількох відповідачів і
сумісний розгляд цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Відповідно до ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України, в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

В поданій позовній заяві, позивачем
об'єднано вимоги про визнання договору
доручення №133/VIP від 01.01.2011 року
удаваним та визнання ліцензійного
договору про надання прав на
розповсюдження через кабельну мережу
каналів пакету "ВІП-КІНО" №59/1-06 від
01.04.2006 р. недійсним.

Проте, як вбачається з матеріалів
позовної заяви, позивач просив суд
визнати удаваним договір доручення
№133/VIP від 1 січня 2011 року та визнати цей
же самий договір, якщо буде встановлено
судом першої інстанції, що він є
удаваним - недійсним.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу
України, удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Суд першої інстанції помилково
зазначив, що позивач у поданій позовній
заяві об'єднав вимоги про визнання
договору доручення №133/УТР від 01.01.2011
року удаваним та визнання ліцензійного
договору про надання прав на
розповсюдження через кабельну мережу
каналів пакету "ВІП-КІНО" №59/1-06 від
01.04.2006 року недійсним.

Колегія суддів відзначає, що позивачем
по суті заявлено одну вимогу, а саме
визнання недійсним ліцензійного
договору про надання прав на
розповсюдження через кабельну мережу
каналів пакету "ВІП - КІНО", який на
думку позивача насправді був
укладений.

Таким чином, правила об'єднання вимог у
відповідності до ст. 58 ГПК України у
позовній заяві Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Інформаційні технології" не
порушено, оскільки позивачем заявлено
одну вимогу.

За таких обставин колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що ухвала місцевого господарського
суду від 25.12.2013 року про повернення без
розгляду позовної заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання
"Інформаційні технології" на підставі
п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України є
необґрунтованою, а отже відповідна
ухвала підлягає скасуванню, а справа
відповідно до ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України -
передачі на розгляд до місцевого
господарського суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання
"Інформаційні технології"
задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду м. Києва
від 25.12.2013 року по справі №910/24993/13 про
повернення без розгляду позовної заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "Інформаційні технології" до
Відкритого акціонерного товариства
"НТВ-ПЛЮС" про визнання договору
доручення удаваним та визнання
ліцензійного договору недійсним -
скасувати повністю.

3. Справу №910/24993/13 передати на розгляд
до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран