ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Справа № 5016/1077/2011(17/55)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді суддівДемидової А.М.
Воліка І.М. Кролевець О.А. (доповідач у
справі) розглянувши касаційну скаргу
Миколаївського обласного
наркологічного диспансеру на рішення
господарського суду Миколаївської
області від 11.10.2012 р. та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 19.11.2013 р. у справі
№ 5016/1077/2011(17/55)
господарського суду Миколаївської
області за позовомПриватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" в
особі філії в місті Миколаїв
доМиколаївського обласного
наркологічного диспансеру за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто"
простягнення 92 795,19 грн.за участю
представників:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

третьої особи: не з'явився

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" (надалі - "ПАТ "АСК "ІНГО
Україна") в особі філії в місті Миколаїв
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовом до
Миколаївського обласного
наркологічного диспансеру про
стягнення в порядку регресу 92 795,19 грн.
компенсації здійснених страхових
виплат. Позовні вимоги обґрунтовані
нормами ст. ст. 993, 1166, 1172, 1187 ЦК України
та ст. 27 Закону України "Про
страхування".

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 11.10.2012 р.
(суддя Коваль С.М.) позов задоволено
частково, стягнуто з Миколаївського
обласного наркологічного диспансеру
на користь ПАТ "АСК "ІНГО Україна" 78 246,46
грн. страхового відшкодування, 2 758,59
грн. витрат, сплачених за проведення
судової експертизи, 784,19 грн. державного
мита та 198,24 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу; в іншій частині в
задоволенні позову відмовлено.

Позиція суду першої інстанції
мотивована доведеністю позовних вимог
в частині стягнення 78 246,46 грн. та
обґрунтованістю застосування до
спірних правовідносин норм ст. ст. 993, 1187
ЦК України, ст. 27 Закону України "Про
страхування".

При визначенні розміру матеріального
збитку, який підлягає стягненню з
відповідача в порядку регресу,
місцевий господарський суд виходив з
розміру матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобіля "Toyota
Camry 2.4" (державний реєстраційний номер
ВЕ 8686 ВЕ) внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
визначеного при проведенні судової
експертизи (висновок № 5909 від 17.08.2012 р),
а також вартості охолоджуючої рідини
кондиціонера, охолоджуючої рідини та
датчику відстані, зазначених у звіті
про оцінку вартості матеріального
збитку № 116/02/09 від 12.03.2009 р.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р. (судді
Будішевська Л.О., Бєляновський В.В.,
Мишкіна М.А.) рішення місцевого
господарського суду залишено без змін
з тих же мотивів.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, Миколаївський
обласний наркологічний диспансер
звернувся до Вищого господарського
суду з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Миколаївської
області від 11.10.2012 р. та постанову
Одеського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р. як
такі, що прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а справу передати на новий розгляд.

Учасники судового процесу, згідно з
приписами ст. 1114 ГПК України, були
належним чином повідомлені про день,
час і місце розгляду касаційної скарги,
однак передбаченим законом правом на
участь у розгляді справи касаційною
інстанцією не скористались.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши, згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК
України, наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України,
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 10.02.2009 р. по
вул. Володарського в м. Миколаєві
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля марки "Toyota
Camry 2.4" (державний реєстраційний номер
ВЕ 8686 ВЕ), що перебував під керуванням
гр. Димитрієва Сергія Несторовича
(надалі - "Димитрієв С.Н.") та автомобіля
марки "Сhery Amulet" (державний
реєстраційний номер ВЕ 5633 АІ), який
належав Миколаївському обласному
наркологічному диспансеру та
перебував під керуванням гр. Ткаченка
Василя Миколайовича (надалі - "Ткаченко
В.М.").

Внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль марки "Toyota Camry 2.4"
(державний реєстраційний номер ВЕ 8686
ВЕ) отримав механічні пошкодження.

Відповідно до звіту про оцінку
вартості матеріального збитку № 116/02/09
від 12.03.2009 р. вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу "Toyota Camry
2.4" (державний реєстраційний номер ВЕ 8686
ВЕ), необхідного для усунення
механічних пошкоджень внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
становить 118 626,89 грн.

В той же час, згідно з висновком судової
експертизи, проведеної Харківським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса,
№ 5909 від 17.08.2012 р., вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля "Toyota Camry 2.4"
(державний реєстраційний номер ВЕ 8686
ВЕ) внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за цінами на момент
дорожньо-транспортної пригоди, складає
100 605,46 грн.

Поряд з цим господарськими судами
з'ясовано, що автомобіль марки "Toyota Camry
2.4" (державний реєстраційний номер ВЕ 8686
ВЕ) було застраховано згідно з
договором страхування засобу
наземного транспорту, цивільної
відповідальності, водія та пасажирів
від нещасних випадків № НТ 29781 від
23.01.2009 р. (надалі - "Поліс № НТ 29781"),
укладеного між ЗАТ "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна",
правонаступником якого є ПАТ "АСК "ІНГО
Україна" (страховик), та Димитрієвим С.Н.
(страхувальник).

Умовами Полісу № НТ 29781 встановлено, що
при настанні страхового випадку
страховик зобов'язується сплачувати
страхове відшкодування без врахування
зносу на деталі та вузли, що підлягали
заміні в ході ремонту.

Статті 979 ЦК України та 16 Закону України
"Про страхування" визначають, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
страхування" здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

З огляду на дані норми чинного
законодавства, умови договору
страхування (Поліс № НТ 29781), звіт про
оцінку вартості матеріального збитку
№ 116/02/09 від 12.03.2009 р., заяву
страхувальника та на підставі
страхового акту ЗАТ "АСК "Інго Україна"
здійснило виплату страхового
відшкодування у розмірі 118 295,19 грн.
(платіжне доручення № 2839 від 24.04.2009 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
одній особі з вини іншої особи
відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1
ст. 1188 ЦК України).

Статтею 993 ЦК України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. Аналогічне положення містить
ст. 27 Закону України "Про страхування".

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 27.07.2009 р. за фактом
дорожньо-транспортної пригоди, що
відбулась 10.02.2009 р., винним у вчиненні
адміністративного правопорушення було
визнано Ткаченка В.М., під керуванням
якого перебував автомобіль "Сhery Amulet"
(державний реєстраційний номер ВЕ 5633
АІ).

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
Миколаївського обласного
наркологічного диспансеру, як власника
автомобіля марки "Сhery Amulet" (державний
реєстраційний номер ВЕ 5633 АІ), була
застрахована у ВАТ "УСК "Дженералі
Гарант" на підставі Полісу
№ ВВ 4209623. Ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну
третіх осіб, згідно з Полісом № ВВ 4209623,
становить 25 500,00 грн.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК
України).

Враховуючи дане, а також наведені вище
норми чинного законодавства, колегія
суддів погоджується з висновком
господарських судів попередніх
інстанцій про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
та стягнення з Миколаївського
обласного наркологічного диспансеру 78
246,46 грн.

Твердження скаржника, викладені в
касаційній скарзі, даних висновків
господарських судів не спростовують.

Отже, перевіривши у відповідності до ч.
2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення у рішенні місцевого та
постанові апеляційного господарських
судів, колегія суддів дійшла висновку,
що судами в порядку ст. ст. 43, 101, 103 ГПК
України всебічно, повно і об'єктивно
розглянуто всі обставини справи в їх
сукупності, досліджено подані
сторонами в обґрунтування своїх вимог
і заперечень докази, належним чином
проаналізовано права та обов'язки
сторін, враховано положення ст. ст. 32, 33,
34 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Миколаївського
обласного наркологічного диспансеру
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 11.10.2013 р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р. у
справі №
5016/1077/2011(17/55) залишити без змін.

Головуючий суддяА. Демидова СуддіІ.
Волік О. Кролевець