ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 Справа
№901/4174/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Акоста» м.
Сімферополь, Автономна Республіка Крим

до відповідача Державного
підприємства «Міжнародний дитячий
центр «Артек» смт.Гурзуф, Автономна
Республіка Крим

про стягнення заборгованості

Суддя Янюк О.С.

Представники:

від позивача - Стаднюк Н.М. (довіреність
від 06.12.2013 б/н);

від відповідача - Косарь О.М.
(довіреність від 06.02.2014 № 01/11-123)

СУТЬ СПОРУ: 16.12.2013 Товариство з
обмеженою відповідальністю «Акоста»
(далі - позивач, ТОВ «Акоста»)
звернулось до господарського суду
Автономної Республіки Крим (далі - суд)
із позовною заявою до Державного
підприємства «Міжнародний дитячий
центр «Артек» (далі - відповідач, ДП
«МДЦ «Артек»), в якій, з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог
від 14.02.2014 (а.с.91-93) та пояснювальної
записки від 17.02.2013 (а.с.123-124) просить суд
стягнути з останнього грошову суму у
розмірі 185 151,93грн за порушення умов
договору, з яких основна
заборгованість складає 177 480,67грн, пеня
- 5 248,93грн, три відсотки річних - 2
422,58грн. Крім того, позивач просить
покласти на відповідача витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 525-526,
625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), ст.ст. 216, 231, 232 Господарського
кодексу України (далі - ГК України) та
вказує на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором поставки від
23.01.2013 №34 у частині несплати вартості
одержаного товару.

Ухвалою суду від 17.12.2013 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
сторін надати суду докази, необхідні
для вирішення спору.

Ухвалою суду від 17.12.2013 судом було
відмовлено у задоволенні заяви
позивача про вжиття заходів до
забезпечення заходів.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи неодноразово відкладався та у
судовому засідання оголошувалась
перерва. Черговий розгляд справи
призначений на 14.02.2013.

Під час судового засідання представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви з урахуванням заяви про
збільшення позовних та надав
пояснення, аналогічні викладеним у
заяві (а.с.91-93).

Представник відповідача проти
задоволення позову у частині стягнення
штрафних санкцій заперечував з
підстав, зазначених у відзиві на
позовну заяву (а.с.68-69), та доповненнях
до відзиву на позовну заяву (а.с.109-110).
Зокрема, вказує, що оскільки останній
діє як державне комерційне
підприємство та відповідно до ч.2 ст. 1
Закону України «Про державну підтримку
та особливості функціонування дитячих
центрів «Артек» та «Молода гвардія» 90%
путівок викуповує держава в особі
Міністерства соціальної політики. У
зв'язку із невиконанням в повному
обсязі зобов'язань держави перед ДП
«МДЦ «Артек» знаходиться у тяжкому
матеріальному становищі. На підставі
викладеного просить суд зменшити
розмір пені та трьох відсотків річних.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

23.01.2013 між ТОВ «Акоста» (Постачальник)
та ДП «МДЦ «Артек» (Покупець) укладений
Договір поставки №34 (далі - Договір,
а.с.28-30), відповідно до п.1.1. якого в
порядку та на умовах, визначених цим
договором Постачальник зобов'язується
передати (поставити) у власність
Покупця товар відповідно до
Специфікації (а.с.31), а Покупець в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором, зобов'язується прийняти й
оплатити товар.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
постачання товару здійснюється на
умовах «Інкотермс» (в редакції 2010 року)
протягом трьох днів від надання заявки
та за адресою, вказаною Покупцем,
автотранспортом Постачальника.

Відповідно до положень п. 3.2. Договору
ціна за товар фіксується у наданих
Постачальником рахунках-фактурах та
залишається незмінною до повної оплати
товару і виконання Покупцем
зобов'язань по рахункам за поставлений
Постачальником товар відповідно до
умов цього Договору.

Розрахунки за товар здійснюються
протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських
днів, лише після фактичного отримання
Покупцем товару, на підставі належним
чином оформлених відповідно до закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
документів: рахунку-фактури,
видаткової накладної, податкової
накладної (п.3.3. Договору).

Договір вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
та його скріплення
печатками/додатковими печатками
сторін. Строк цього Договору починає
свій перебіг у момент, визначений у п.
7.1. Договору, та діє до 31 грудня 2013 року
(п.п. 7.1., 7.2. Договору).

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору
Постачальником була передана
продукція на загальну суму 177 480,42грн,
що підтверджується відповідними
видатковими накладними від 24.07.2013
№РН-0000099 на суму 1 177,03грн, від 25.07.2013
№РН-0000102 на суму 24 572,00грн, від 26.07.2013
№РН-0000103 на суму 136 922,98грн, від 29.07.2013
№РН-0000104 на суму 2 398,78грн, від 02.08.2013
№РН-0000105 на суму 6 961,50грн, від 02.08.2013
№РН-0000106 на суму 5 369,40грн, від 13.08.2013
№РН-0000107 на суму 78,73грн (а.с.12, 14, 16, 18, 21, 24,
26). Вказані накладні підписані без
зауважень уповноваженими
представниками сторін (а.с. 19, 22, 27).
Претензій щодо ціни, асортименту,
кількості та якості переданої
продукції від Покупця не надходило.
Доказів протилежного відповідачем
суду надано не було.

Водночас, у справі наявні наступні
приймальні акти, які підтверджують
фактичне отримання відповідачем
товару: від 26.07.2013 №АР000003426 на суму 1
177,03грн; від 30.07.2013 №АР000003499 на суму 136
922,98грн; від 30.07.2013 №АР000003485 на суму 2
398,78грн; від 30.07.2013 №АР000003503 на суму 24
572,00грн; від 05.08.2013 №АР000003637 на суму 6
961,50грн; від 06.08.2013 №АР000003644 на суму 5
369,40грн; від 14.08.2013 №АР000003841 на суму
78,73грн (а.с.111-114).

Крім того, Постачальником на виконання
умов Договору виставлялись наступні
рахунки-фактури: від 24.07.2013 №СФ-0000099 на
суму 1 177,03грн, від 25.07.2013 №СФ-0000102 на суму
24 572,00грн, від 26.07.2013 №СФ-0000103 на суму 136
922,98грн, від 29.07.2013 №СФ-0000104 на суму 2
398,78грн, від 02.08.2013 №СФ-0000105 на суму 6
961,50грн, від 02.08.2013 №СФ-0000106 на суму 5
369,40грн, від 13.08.2013 №СН-0000107 на суму
78,73грн (а.с.11, 13, 15, 17, 20, 23, 25)

З метою досудового врегулювання спору
ТОВ «Акоста» звернулось до ДП «МДЦ
«Артек» із претензією від 21.10.2013 №60, в
якій вимагало повністю погасити наявну
заборгованість за неналежне виконання
зобов'язань (а.с.32). Факт одержання
відповідачем вищезазначеної
претензії 24.10.2013 підтверджується
копією рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 33).

Однак, спір у досудовому порядку
вирішено не було, що, в свою чергу, і
стало підставою для звернення позивача
із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між
сторонами Договір за своєю правовою
природою є договором поставки, який
недійсним у судовому порядку не
визнавався, у зв'язку з чим, у силу ст. 629
ЦК України, він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Із наведеною нормою узгоджується ч. 1
ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, ст. 691 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Аналогічне положення стосовно
господарських зобов'язань міститься у
ст. 193 ГК України.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав свої зобов'язання в
частині поставки товару на загальну
суму 177 480,42грн, що підтверджується
підписаними без зауважень
відповідними видатковими накладними
(а.с.12, 14, 16, 18, 21, 24, 26), які згідно із ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» є первинними бухгалтерськими
документами та відображає факт
здійснення між сторонами
господарських операцій.

Ураховуючи надані сторонами докази у
сукупності, суд вважає доведеним факт
здійснення позивачем поставки
відповідачу товару на суму 177 480,42 грн.

У той час, відповідач взяті на себе
зобов'язання з оплати отриманого
товару не виконав, доказів
протилежного суду не надав. З огляду на
те, що своєчасна оплата отриманого
товару є одним з основних обов'язків
відповідача, належне виконання якого
вимагається законом та Договором, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача основного боргу у розмірі
177 480,42грн.

Разом з тим, щодо вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені у розмірі
5 248,93грн суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Виходячи з фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку про те, що у
встановлені Договором строки
відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо оплати поставленого позивачем
товару не виконав, тобто є таким, що
порушив (прострочив виконання)
зобов'язання.

У силу ч. 2 ст. 20 ГК України, захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється шляхом
застосування до особи, яка порушила
право, штрафних санкцій та іншими
способами, передбаченими законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.ч.
1,3 ст. 549 ЦК України).

Так, п. 5.4. Договору передбачено, що за
порушення строків оплати товару
Покупець сплачує пеню в розмірі
облікової ставки НБУ, що діяла в період
прострочення, від несплаченої суми за
кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені у розмірі 5 248,93грн
(а.с.126), суд вважає його помилковим,
оскільки останнім невірно зазначеним
момент, з якого у ТОВ «Акоста» виникає
право на нарахування пені. Так, п. 3.3.
Договору, зокрема, передбачено, що
розрахунки за товар здійснюються
протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських
днів, лише після фактичного отримання
Покупцем товару, на підставі належним
чином оформлених відповідно до закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
документів: рахунків-фактур,
видаткових накладних, податкових
накладних.

Відтак, факт отримання товару за
Договором підтверджується
відповідними приймальними актами.
Таким чином, саме з дати, зазначеній у
цих актах, починається
п'ятнадцятиденний строк для оплати
товару.

Підсумовуючи вищевикладене, вірним є
наступний розрахунок:

1. за видатковою накладною від
24.07.2013 №РН-0000099 на суму 1 177,03грн (згідно
приймального акту №АР000003426 товар
фактично отриманий 26.07.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
19.08.2013, нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 166) 1 177,03
*0,065:365*166=34,80грн;

2. за видатковою накладною від
25.07.2013 №РН-0000102 на суму 24 572,00грн (згідно
приймального акту №АР000003503 товар
фактично отриманий 30.07.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
19.08.2013, нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 166) 24 572,00*0,065:365*166=
726,39грн;

3. за видатковою накладною від
26.07.2013 №РН-0000103 на суму 136 922,98грн
(згідно приймального акту №АР000003499
товар фактично отриманий 30.07.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
19.08.2013, нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 166) 136 922,98*0,065:365*166=4
047,67грн;

4. за видатковою накладною від
29.07.2013 №РН-0000104 на суму 2 398,78грн (згідно
приймального акту №АР000003485 товар
фактично отриманий 30.07.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
19.08.2013, нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 166) 2
398,78*0,065:365*166=70,91грн;

5. за видатковою накладною від
02.08.2013 №РН-0000105 на суму 6 961,50грн (згідно
приймального акту №АР000003637 товар
фактично отриманий 05.08.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
27.08.2013 , нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 158) 6
961,5*0,065:365*158=195,88грн;

6. за видатковою накладною від
02.08.2013 №РН-0000106 на суму 5 369,40грн
(згідно приймального акту №АР000003644
товар фактично отриманий 06.08.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
28.08.2013 , нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 157 ) 5
369,4*0,065:365*157=150,12грн;

7. за видатковою накладною від
13.08.2013 №РН-0000107 на суму 78,73грн (згідно
приймального акту №РН-0000107 товар
фактично отриманий 13.08.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
05.09.2013 , нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 148) 78,73*0,065:365*148=2,07грн.
Загальна сума пені складає 5 227,84грн.

Таким чином, стягненню з відповідача
підлягає пеня у розмірі 5 227,84 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ДП
«МДЦ «Артек» трьох відсотків річних у
розмірі 2 422,58грн суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок трьох процентів річних у
розмірі 2 422,58грн, суд дійшов
висновку, що останній є помилковим,
оскільки позивачем невірно зазначений
момент, з якого у ТОВ «Акоста» виникає
право на нарахування трьох відсотків
річних.

Вірним є наступний розрахунок:

1. за видатковою накладною від
24.07.2013 №РН-0000099 на суму 1 177,03грн

(згідно приймального акту №АР000003426
товар фактично отриманий 26.07.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
19.08.2013, нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 166) 1 177,03
*0,03:365*166=16,05грн;

2. за видатковою накладною від
25.07.2013 №РН-0000102 на суму 24 572,00грн (згідно
приймального акту №АР000003503 товар
фактично отриманий 30.07.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
19.08.2013, нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 166) 24 572,00*0,03:365*166=
335,26грн;

3. за видатковою накладною від
26.07.2013 №РН-0000103 на суму 136 922,98грн
(згідно приймального акту №АР000003499
товар фактично отриманий 30.07.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
19.08.2013, нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 166) 136 922,98*0,03:365*166=1
868,15грн;

4. за видатковою накладною від
29.07.2013 №РН-0000104 на суму 2 398,78грн (згідно
приймального акту №АР000003485 товар
фактично отриманий 30.07.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
19.08.2013, нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 166) 2
398,78*0,03:365*166=32,73грн;

5. за видатковою накладною від
02.08.2013 №РН-0000105 на суму 6 961,50грн (згідно
приймального акту №АР000003637 товар
фактично отриманий 05.08.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
27.08.2013 , нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 158) 6
961,5*0,03:365*158=90,40грн;

6. за видатковою накладною від
02.08.2013 №РН-0000106 на суму 5369,40грн (згідно
приймального акту №АР000003644 товар
фактично отриманий 06.08.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
28.08.2013 , нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 157 ) 5
369,4*0,03:365*157=69,29грн;

7. за видатковою накладною від
13.08.2013 №РН-0000107 на суму 78,73грн (згідно
приймального акту №РН-0000107 товар
фактично отриманий 13.08.2013, дата
виникнення прострочення платежу -
05.09.2013 , нарахування до 31.01.2014, кількість
днів прострочення - 148) 78,73*0,03:365*148=0,96грн.
Вказане разом складає 2 412,85грн.

Таким чином, стягненню з відповідача
підлягає сума трьох відсотків річних у
розмірі 2 412,85грн.

Щодо вимоги відповідача про зменшення
розміру пені та трьох відсотків річних
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Так, відповідач зазначену вимогу
обґрунтовує, зокрема,
недофінансуванням ДП «МДЦ «Артек» з
боку держави, що спричинило збитки
останнього більш ніж 18000000грн. У
підтвердження зазначених обставин
відповідач надає суду довідку №01/11-69
(а.с.70).

Відповідно до ч.3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання. Отже,
із змісту вказаного припису
вбачається, що дія останнього не
поширюються на відносини зі стягнення
трьох відсотків річних, а тому у суду
відсутні правові підставі для
застосування зазначеної норми.

Водночас, вирішуючи питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання суд
об'єктивно оцінює, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Підсумовуючи вищевикладене, наявні
господарські зобов'язання сторін,
причини невиконання відповідачем
своїх зобов'язань, розмір нарахованої
пені, суд вважає за необхідне
зазначити, що обставини, на які
останній посилається, не є винятковими,
а тому суд не вбачає підстав для
застосування ч.3 ст.83 ГПК України .

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, витрати
позивача по сплаті судового збору у
розмірі 3 703,04грн згідно із ч. 2 ст. 49 ГПК
України покладаються судом на ДП «МДЦ
«Артек».

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, 115-116 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Міжнародний дитячий
центр «Артек» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Акоста»
грошові кошти у розмірі 185 121,11грн (сто
вісімдесят п'ять тисяч сто двадцять
одна гривня одинадцять копійок), з яких
177 480,42грн основного боргу, 5 227,84грн
пені, 2412,85грн трьох відсотків річних.

3. В іншій частині позову
відмовити.

4. Стягнути з Державного
підприємства «Міжнародний дитячий
центр «Артек» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Акоста»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3 703,04грн (три тисячі сімсот три
гривні сім копійок).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 25.02.2014

Суддя
О.С. Янюк