РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.
Справа № 918/1707/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Савченко Г.І.

судді
Павлюк І. Ю. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Новак
Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення господарського суду
Рівненської області від 04.12.13р. у справі
№918/1707/13 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз"

про стягнення в сумі 47 227 грн. 74 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Сіндряков О.В.-
представник за довіреністю №14-151 від
22.08.2013р.;

від відповідача - Янкевич Л.Д. -
представник за довіреністю №10/115 від
13.01.2014р.;

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
20.01.2014р. у зв'язку із перебуванням у
відпустці судді Миханюк М.В. внесено
зміни до складу колегії суддів та
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Савченко Г.І., суддя
Павлюк І. Ю. , суддя Саврій В.А..

В судовому засіданні оголошувалася
перерва 21.01.2014р. до 18.02.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 04.12.13р. у справі
№918/1707/131 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" - 17 218 грн. 45 коп. пені,
6 906 грн. 25 коп. 3% річних та 1 506 грн. 13 коп.
витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині
стягнення 22 137 грн. 99 коп. пені та 965 грн.
04 коп. 3% річних - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду, позивач - Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
звернулось до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду скасувати
в частині зменшення пені. В цій частині
прийняти нове рішення, яким стягнути з
відповідача 22 137 грн. 99 коп. - пені, у
стягненні якої було відмовлено судом
першої інстанції.

Апелянт вважає, що оскаржене рішення в
цій частині прийняте з порушенням норм
матеріального права.

Зокрема скаржник зазначає, що суд
неправомірно самостійно визначив та
зменшив розмір пені, оскільки сторони в
договорі заздалегідь визначили її
розмір за неналежне виконання
зобов'язання.

Вказує, що важкий фінансовий стан не є
винятковим випадком та підставою для
зменшення неустойки. При розгляді
справи суд першої інстанції дослідив
лише ступінь виконання зобов'язання
боржником, не виконавши при цьому
вимоги закону щодо оцінки майнового
стану сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, що призвело до порушення
ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

В оскарженому рішенні, на думку
скаржника, необґрунтовано в чому саме
полягає винятковість обставин у даній
справі для зменшення розміру пені.

В судовому засіданні представник
позивача підтримує доводи апеляційної
скарги з підстав зазначених у ній.

Представник відповідача доводи
апеляційної скарги заперечує з підстав
викладених в оскарженому рішенні та
відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази у справі, судова
колегія Рівненського апеляційного
господарського суду встановила.

30.03.2012р. між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (далі -
постачальник) та Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" (далі - покупець)
був укладений договір №78/05-ВТВ на
купівлю-продаж природного газу (надалі
- Договір; а.с. 8-14), відповідно до умов
якого продавець зобов'язується
передати у власність покупцю у 2012 році
природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах цього договору (пункт 1.1.
Договору).

Пунктом 1.2. Договору визначено, що
продається за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для виробничо-технологічних витрат та
нормованих втрат покупця.

Згідно пункту 3.6. Договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцю у відповідному
місяці продажу, оформлюється актами
приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 5.1. Договору, ціна
за 1000 куб.м. природного газу на дату
його укладення становить 3 509,00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%;

- податок на додану вартість за ставкою
0%.

До ціни газу додається тариф на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами - 25,80
грн., крім того ПДВ - 20% - 516 грн..

До сплати ціни за 1000 куб.м. природного
газу - 3 604,98 грн., крім того ПДВ до тарифу
на транспортування природного газу
магістральними трубопроводами - 5,16
грн., всього з ПДВ - 3 610,14 (три тисячі
шістсот десять грн. 14 коп.).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати обсягів газу протягом
місяця поставки з урахуванням положень
п. 6.2. Договору.

Відповідно до пункту 6.2. Договору,
оплата за газ здійснюється з поточного
рахунку покупця на поточний рахунок
продавця та зараховується як оплата за
газ. Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 20-го
числа наступного за місяцем поставки
газу.

На виконання умов Договору позивач в
березні 2012 року передав відповідачу, а
відповідач прийняв природний газ в
обсязі 3 325,000 тис. м3 на загальну суму 12 003
715 грн. 50 коп., що підтверджується актом
прийому-передачі природного газу від
31.03.2012р. (а.с. 19).

Відповідач, в свою чергу, в порушення
умов Договору, не здійснив вчасної
оплати за переданий природній газ, а
саме: 12 003 715 грн. 49 коп. - 28.04.2012р. та 0 грн.
01 коп. - 15.11.2013р., що підтверджується
виписками по операціях та платіжним
дорученням № 465 від 15.11.2013р. (а.с. 20-21, 85).

Відповідно до пункту 7.2. Договору, у
разі невиконання покупцем умов пунктів
6.1 та 6.2 цього Договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

На підставі пункту 7.2. Договору позивач
нарахував відповідачу пеню за період з
21.04.2012р. по 28.04.2012р. в розмірі 39 356 грн. 44
коп. (розрахунок а.с. 22).

Крім того, на підставі статті 625 ЦК
України позивач нарахував відповідачу
3% річних за період з 21.04.2012р. по 28.04.2012р. в
розмірі 7 871 грн. 29 коп. (розрахунок а.с.
22).

Давши оцінку доказам у справі, судова
колегія Рівненського апеляційного
господарського суду прийшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно статті 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товарно-розпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. У разі прострочення оплати
товару продавець має право вимагати
оплати товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

У відповідності до частини 1 статті 712
ЦК України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України
визначено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ЦК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

15.11.2013р. відповідачем було сплачено
позивачу основний борг в сумі 0 грн. 01
коп., що підтверджується платіжним
дорученням № 465 від 15.11.2013р. (а.с. 85), а
відтак суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач за період з 21.04.2012р. по 28.04.2012р.
просить стягнути з відповідача пеню в
розмірі 39 356 грн. 44 коп. та 3% річних в
розмірі 7 871 грн. 29 коп..

Водночас з наданого позивачем
розрахунку пені та 3% річних, який
міститься у матеріалах справи (а.с.22),
вбачається, що останній був здійснений
без урахування приписів чинного
законодавства, а саме статей 251-255, 599 ЦК
України.

Так, відповідно до частини 2 статті 251 ЦК
України терміном є певний момент у
часі, з настанням якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК
України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Частиною 1 статті 255 ЦК України
встановлено, що якщо строк встановлено
для вчинення дії, вона може бути
вчинена до закінчення останнього дня
строку.

Водночас, з наданого позивачем
розрахунку пені та 3% річних вбачається,
що відповідні суми заявлених до
стягнення грошових коштів за
несвоєчасне виконання зобов'язання
були обчислені позивачем без
врахування днів, в яких фактично мало
місце часткове погашення відповідачем
суми основного боргу по кожному
спірному періоду.

Місцевий господарський суд правильно
не взяв до уваги розрахунком 3% річних,
який був наданий представником
відповідача (а.с. 86), оскільки цей
розрахунок містить помилки.

Відтак, місцевий господарський суд
дійшов до правильного висновку про те,
що стягненню з відповідач підлягає
сума пені, яка за розрахунком суду
складає 34 436 грн. 89 коп., та сума 3% річних,
яка за розрахунком суду складає 6 906 грн.
25 коп..

За таких обставин вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню, а
саме: пеня в розмірі 34 436 грн. 89 коп., 3%
річних в розмірі 6 906 грн. 25 коп..

Разом з тим, ПАТ "Рівнегаз" виконало
свої зобов'язання по договору № 78/05-ВТВ
в повному обсязі, сплативши повністю
вартість поставленого природного газу.
Порушення строків оплати відповідачем
були незначними, що свідчить про
добросовісне відношення ПАТ "Рівнегаз"
до виконання своїх договірних
зобов'язань та зокрема оплата залежала
від проведення оплати кінцевими
споживачами, яким проводилась поставка
природного газу відповідно до умов
договору.

Затримка в оплаті не завдала позивачу
та іншим учасникам господарських
відносин збитків внаслідок
несвоєчасної сплати відповідачем
коштів, такі докази не надані, а тому
розмір нарахованих санкцій є
непропорційно великим.

Крім того, несвоєчасне виконання свого
обов'язку ПАТ "Рівнегаз" по оплаті за
природний газ прямо пов'язане з
затримкою у розрахунках ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" перед ПАТ "Рівнегаз"
по договорах на розподіл природного
газу (на транспортування природного
газу газорозподільними мережами) №
14/189/11 від 31.01.2011р., №14/2294/12 від 10.04.2012р., та
№ 14/3143/12 від 10.05.2012 р., адже за рахунок
даних коштів здійснювалось в основному
погашення заборгованості по договору
№ 78/05-ВТВ на купівлю-продаж природного
газу від 30.03.2012р..

ПАТ "Рівнегаз" 28.11.2005р. внесено до
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

ПАТ "Рівнегаз" здійснює діяльність по
розподіленню газоподібного палива
через місцеві (локальні) трубопроводи,
технічне обслуговування газових мереж,
виконання робіт по ремонту об'єктів
систем газопостачання та газифікації,
має відповідну ліцензію на вказану
діяльність на території Рівненської
області, а отже постачання
(розподілення) природного газу на
території Рівненської області на даний
час безпосередньо залежить від
господарської діяльності ПАТ
"Рівнегаз". Стягнення надмірно великої
суми пені яка нарахована позивачем,
зокрема в основному за один - два дні
прострочки паралізує роботу
підприємства, якраз перед початком
опалювального періоду, що в свою чергу
вплине на безперебійне та безаварійне
надання послуг з газопостачання,
утримання газових мереж, споруд на них,
систем газопостачання та газифікації в
належному стані.

За наявності підстав, передбачених
частиною третьою статті 551 ЦК України,
частиною першою статті 233 ГК України,
пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України,
розмір пені, яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання, може
бути зменшений за рішенням
господарського суду.

Положеннями частини першої статті 233 ГК
України передбачено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Наявність даних підстав - повне
погашення боргу, незначну прострочку в
оплаті, надмірно велику суму
нарахованої пені та вплив сплати
штрафу на безперебійну та безаварійну
роботу систем газопостачання,
наявність заборгованості споживачів
за поставлений природний газ є
підставою для зменшення розміру пені,
що в свою чергу підтверджується
оглядовим листом Вищого
господарського суду України від 29.04.2013
року № 01-06/767/2013.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правомірно зменшив розмір
пені на 50%.

Витрати по сплаті судового збору
місцевим господарським судом
правомірно розподілені відповідно до
норм законодавства.

Таким чином, місцевим господарським
судом повністю з'ясовані обставини, що
мають значення для справи. Висновки,
викладені у рішенні місцевого
господарського суду, відповідають
обставинам справи. Судом не порушені та
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни,
скасування рішення місцевого
господарського суду, визначених ст. 104
ГПК України, не вбачається.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги у зв'язку із відмовою у її
задоволенні покладається на скаржника
в силу приписів ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу позивача
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Рівненської
області від 04.12.13р. у справі №918/1707/13
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Рівненської області від 04.12.13р. у справі
№918/1707/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи №918/1707/13 повернути
до господарського суду Рівненської
області.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Савченко Г.І.

Суддя
Павлюк І. Ю.

Суддя
Саврій В.А.