ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
Справа № 925/75/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Спаських
Н.М. з секретарем судового засідання
Волна С.В., за участю представників
сторін:

від позивача: Литвиненко І.М. - за
довіреністю;

від відповідача: Євтушенко В.В. - за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Черкасигаз" до Державного
підприємства "Златодар" про стягнення 1
569 147,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі
1 569 147,05 грн., з яких: 1 531 814,46 грн.
основного боргу, 25 089,73 грн. пені,
5 789,94 грн. як 3% річних та 6 452,92 грн.
інфляційних на підставі договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № 07/10839/П-13 від
29.12.2012 р., укладеного між сторонами.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю та просить суд їх
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з
мотивів відсутності вини підприємства
у несплаті боргу.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали, суд вважає,
що позов підлягає до повного
задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

29 грудня 2012 року між сторонами по
справі було укладено договір на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № 07/10839/П-13 (далі -
Договір, а.с.9-17), у відповідності до
якого позивач (Постачальник) постачає
природний газ (далі - газ) відповідачу
(Споживач) в обсягах і порядку,
передбачених Договором для
забезпечення потреб Споживача, а
Споживач зобов'язується оплачувати газ
у встановленому договором порядку та
розмірі.

Відповідно до п. 10.1. Договору цей
Договір набирає чинності з 1 січня 2013
року та укладається на строк до 31
грудня 2013 року.

Договір вважається продовженим на
аналогічний період, якщо за місяць до
закінчення терміну дії Договору жодною
із сторін не буде заявлено про
припинення його дії або перегляд його
умов. При цьому сторони мають
переоформити додаток 2 щодо договірних
обсягів постачання газу, у якому
визначити планові обсяги газу на
продовжений термін.

Зазначені договірні відносини по своїй
суті мають ознаки договору поставки, за
яким продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст. 712 Цивільного кодексу України). За
змістом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
ст. 193 Господарського кодексу України
та ст. 526 Цивільного кодексу України,
згідно з якими суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За змістом ст.ст. 599 та 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, яке припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Додатковою угодою № 13/2 до
договору між сторонами (а.с. 16) було
погоджено, що вартість 1000 кубм. газу з
врахуванням тарифів на його
транспортування, розподіл та
постачання і цільової надбавки до ціни
газу становить 4 657,30 грн. із ПДВ ( розділ
6). Сторонами також узгоджено, що дана
додаткова угода набирає чинності з
дати підписання і поширює свою дію на
відносини, що склалися між сторонами з
01.07.2013 року і діє протягом дії договору
(розділ 8).

За доводами позивача, на виконання умов
договору позивач поставив відповідачу
338 831 м. куб. газу на суму 1 578 037,58 грн. (338 831
м.куб. х 4 657,30 грн.), що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу (а.с. 18-19) за листопад і грудень 2013
року, підписаними обома сторонами:

- у листопаді 2013 року - 328 088 м. куб.
на суму 1 528 004,22 грн.;

- у грудні 2013 року - 10 743 м. куб. на
суму 50 033,36 грн.;

Спору з приводу обсягів споживання
газу між сторонами немає.

У відповідності до п. 4.6 Договору оплата
вартості газу здійснюється
відповідачем на умовах попередньої
оплати до 20 числа місяця, що передує
місяцю поставки газу в розмірі 100%
місячного обсягу газу згідно додатку №
2 до договору (а.с. 13), яким визначено
щомісячні та щоквартальні обсяги
споживання газу відповідачем у справі.

За доводами позивача, відповідач
розрахувався за спожитий газ лише
частково, сплативши 46 223,12 грн. і залишок
заборгованості за газ таким чином
становить лише 1 531 814,46 грн. (1 578 037,58 грн. -
46 223,12 грн.).

Доказів про проведення розрахунків у
більшому розмірі відповідач суду не
надав.

Станом на час розгляду справи
строки проведення остаточних
розрахунків за спожитий газ у
листопаді та грудні 2013 року для
відповідача за договором від 29.12.2012
року вже є такими, що настали.

Доказів проведення розрахунків
за газ у сумі 1 531 814,46 грн. відповідачем
не подано, а тому цей борг слід стягнути
з відповідача примусово.

За змістом п. 1 ст. 199 Господарського
кодексу України та п. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Зазначені статті узгоджуються з
приписами п. 6.2.2. Договору у разі
порушення відповідачем (Споживачем)
строків оплати, передбачених розділом 4
Договору, із відповідача (Споживача)
стягується пеня в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивач просить стягнути з відповідача
за прострочення розрахунків з оплати
поставленого газу пеню в сумі 25 089,73 грн.
за період з 05.12.2013 р. по 20.01.2014 р.
Розрахунок пені (а.с. 8) проведено вірно.
Доказів сплати пені в сумі 25 089,73 грн.
відповідач суду не надав.

У відповідності до позовних вимог
позивач також просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 5 789,94 грн. за
період з 05.12.2013 р. по 20.01.2014 р. (а.с. 8) та 6
452,92 грн. інфляційних.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само трьох процентів
річних з простроченої суми,
здійснюється незалежно від тієї
обставини, чи був передбачений
договором відповідний захід
відповідальності.

Суд перевіривши порядок нарахування
позивачем 3% річних в сумі 5 789,94
грн. встановив правильність їх
нарахування та задовольняє позов в цій
частині.

За належним розрахунком сума
інфляційних втрат становить 7 408,90 грн.
за грудень 2013 року ( 1 481 781,10 х 100,5% - 1 481
781,10). Однак оскільки позивач свої
вимоги в цій частині не змінив, то суд
задовольняє позов лише в заявленому
розмірі позовних вимог по інфляційних
втратах.

Заперечень проти розрахунків позивача
відповідач суду не надав.

Доказів проведення розрахунку за
позовними вимогами відповідач суду
також не надав, наявність боргу перед
позивачем за всіма платежами не
спростував. За матеріалами справи суд
не вбачає підстав для звільнення
відповідача від грошової
відповідальності перед позивачем за
спожитий газ.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку про необхідність примусового
стягнення з відповідача 1 531 814,46 грн.
основного боргу, 25 089,73 грн. пені, 5 789,94
грн. як 3% річних та 6 452,92 грн.
інфляційних на підставі договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № 07/10839/П-13 від
29.12.2012 р. Строки розрахунків за всіма
платежами є такими, що настали.

На підставі ст. 49 ГПК України при
задоволенні позовних вимог з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати у розмірі 31 382,94
грн. судового збору.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства "Златодар"
(ідентифікаційний код 00952545, Черкаська
область, м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47)
на користь Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Черкасигаз"
(ідентифікаційний код 03361402, м. Черкаси,
вул. Громова, 142) -- 1 531 814,46 грн. основного
боргу, 25 089,73 грн. пені, 5 789,94 грн. як 3%
річних, 6 452,92 грн. інфляційних на
підставі договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом № 07/10839/П-13 від 29.12.2012 р. та 31 382,94
грн. на відшкодування судових витрат.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів.

Суддя
Н.М. Спаських