ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

03.03.2014Справа № 901/53/14Господарський суд
Автономної Республіки Крим у складі
судді Гризодубової А.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного житлового будинку «
АДРЕСА_1

до Відкритого акціонерного товариства
«Керчстройтранс», м. Керч

про спонукання до виконання певних дій

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, представник за
довіреністю б/н від 21.11.2013 року.

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: Об'єднання співвласників
багатоквартирного житлового будинку «
1 Портовий 6 корпус 1» звернулось до
господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовною заявою до
Відкритого акціонерного товариства
«Керчстройтранс» , в якій просить
зобов'язати позивача передати на
баланс позивача житловий комплекс
(багатоквартирний будинок), який
розташований за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані незаконним
ухиленням відповідача від передачі
будинку.

Відповідач явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечив.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі надіслано за
належною адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та не
повернуто підприємством зв'язку, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Як вбачається з витягу з ЄДРЮОФОП
адреса відповідача цілком співпадає з
адресою, вказаною в позовній заяві.

Згідно пункту 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них, справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Стаття 22
Господарського процесуального кодексу
України зобов'язує сторони
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи те, що норми статті 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а пункт 4
частини 3 статті 129 Конституції України
визначає одним з принципів судочинства
- свободу в наданні сторонами суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, суд вважає, що
господарським судом створені належні
умови для надання сторонами доказів в
обґрунтування своєї правової позиції.

У зв'язку з тим, що відповідачі не
використали наданого законом права на
участь у судовому засіданні, подання
відзиву на позов та доказів, а
матеріали справи в достатній мірі
характеризують взаємовідносини сторін
і неявка відповідачів не перешкоджає
вирішенню спору, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України - за наявними у ній матеріалами.

При цьому суд виходив з принципу
розгляду справи упродовж розумного
строку.

Дотримання принципу вирішення спору
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом втілено у статті 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» і
статті 6 Європейської конвенції з прав
людини та є обов'язковим для
господарського суду при розгляді
кожної справи.

За таких обставин, дослідивши докази
наявні в матеріалах справи, заслухавши
пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку « 1 Портовий
6 корпус 1»створене власниками квартир
багатоквартирного будинку № 6 по пров 1
Портовий 6, корпус 1 в м. Керч ( а.с. 10).
відповідно до Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" та
зареєстроване як юридична особа .

15.09.2013 р. на загальних зборах ОСББ,
оформлених відповідним Протоколом
загальних зборів, прийнято рішення про
прийняття на баланс об'єднання частини
будинку пров 1 Портовий 6, корпус 1 в м.
Керч . ( а.с.58)

Листом від 22.10.2013 року відповідачеві
направлено два екземпляри акту
приймання-передачі багатоквартирного
житлового будинку, проте до
теперішнього часу відповіді від
відповідача так і не надійшло.

Відповідно до статті 385 Цивільного
кодексу України, власники квартир для
забезпечення експлуатації
багатоквартирного житлового будинку,
користування квартирами та спільним
майном житлового будинку можуть
створювати об'єднання власників
квартир (житла). Таке об'єднання може
бути створено також власниками
житлових будинків. Об'єднання
власників квартир, житлових будинків є
юридичною особою, яка створюється та
діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади
створення, функціонування,
реорганізації та ліквідації об'єднань
власників жилих та нежилих приміщень
багатоквартирного будинку, захисту
їхніх прав та виконання обов'язків щодо
спільного утримання багатоквартирного
будинку врегульовані положеннями
Закону України „Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку".

Приписами ст.1 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" (далі -
Закон) передбачено, що об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку - це юридична особа, створена
власниками для сприяння використанню
їхнього власного майна та управління,
утримання і використання неподільного
та загального майна.

Відповідно до ст.4 Закону, об'єднання
створюється для забезпечення і захисту
прав його членів та дотримання їхніх
обов'язків, належного утримання та
використання неподільного і
загального майна, забезпечення
своєчасного надходження коштів для
сплати всіх платежів, передбачених
законодавством та статутними
документами.

Основна діяльність об'єднання полягає
у здійсненні функцій, що забезпечують
реалізацію прав власників приміщень на
володіння та користування спільним
майном членів об'єднання, належне
утримання будинку та прибудинкової
території, сприяння членам об'єднання в
отриманні житлово-комунальних та інших
послуг належної якості за
обґрунтованими цінами та виконання
ними своїх зобов'язань, пов'язаних з
діяльністю об'єднання.

При цьому приписи статей 11, 16
наведеного нормативного акту
визначають, що об'єднання після набуття
статусу юридичної особи, зокрема може
прийняти на власний баланс весь
житловий комплекс. Рішення про
прийняття на баланс основних фондів
приймається відповідно до цього
Закону, інших нормативно-правових
актів та статуту об'єднання.

Передача майна з балансу на баланс
відбувається у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Спори щодо прийняття та передачі на
баланс майна вирішуються у судовому
порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.10.2002р. №1521 затверджено Порядок
передачі житлового комплексу або його
частини з балансу на баланс, який
регулює процедуру передачі житлового
комплексу на баланс об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку, а також житлового комплексу
або його частини на баланс іншої
юридичної особи, статут якої
передбачає можливість провадження
такої діяльності, з балансу колишнього
балансоутримувача.

Згідно приписів п.п.2 та 3 Порядку,
загальні збори об'єднання вирішують
питання про прийняття житлового
комплексу на баланс об'єднання.

Для приймання-передачі житлового
комплексу або його частини з балансу на
баланс утворюється відповідна комісія.
У разі прийняття рішення про передачу
житлового комплексу на баланс
об'єднання утворюється комісія у
складі представників попереднього
балансоутримувача та об'єднання, а у
разі прийняття рішення про передачу
житлового комплексу або його частини
на баланс іншої юридичної особи, статут
якої передбачає можливість
провадження такої діяльності, - у
складі представників попереднього
балансоутримувача, юридичної особи, на
баланс якої передається майно, та
об'єднання.

Комісія визначає технічний стан
житлового комплексу або його частини
відповідно до вимог законодавства та
складає акт приймання-передачі згідно
з додатком до цього Порядку.

При цьому, за змістом п.5 Порядку,
передача житлового комплексу або його
частини з балансу на баланс
проводиться разом з планом земельної
ділянки, технічним паспортом будинку
та відповідною технічною
документацією (інвентарна справа, акт
прийняття в експлуатацію, плани
зовнішніх мереж тощо) у 2-місячний
термін після надходження відповідного
звернення від об'єднання.

Згідно п.6 Порядку, кожній із сторін, що
бере участь у прийманні-передачі,
надається примірник акта
приймання-передачі, підписаний членами
комісії та затверджений керівництвом
кожної сторони (підписи скріплюються
печаткою).

Отже, вирішення питання щодо передачі
на баланс житлового комплексу залежить
виключно від прийнятого зборами
об'єднання рішення і таке право
кореспондується з обов'язком
балансоутримувача в двохмісячний
строк після надходження відповідного
звернення від обєднання передати йому
житловий комплекс та відповідну
технічну документацію.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, складений позивачем акт
приймання-передачі неможливо
ідентифікувати, як документ складений
на виконання наведених приписів
Порядку, оскільки він має однобічний
характер, що суперечить вимогам до
процедури передачі об'єкту.

Сам позивач у позові зазначає, що
направив поштою акт відповідачеві,
проте останній до теперішнього часу не
надіслав відповіді, тоді як
приймання-передача будівлі на баланс
має провадитись за участю обох сторін
із підписанням відповідної
документації.

Позивачем не надано доказів звернення
до відповідача із проханням створити
комісію та провести передачу майна.
Отже твердження про ухилення
відповідача від передачі будинку на
баланс позивачеві є хибними та
передчасними.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Конституційний суд України в Рішенні
від 01.12.2004 р. у справі №1-10/2004 за
конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень частини
першої статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України (справа
про охоронюваний законом інтерес)
зазначив, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

У той же час, способами захисту
цивільних прав та інтересів, згідно з
частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу
України, можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 20 Господарського
кодексу України права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом:

- визнання наявності або відсутності
прав;

- визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало
до порушення прав та законних
інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або
створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов'язку в
натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування
оперативно-господарських санкцій;

- застосування
адміністративно-господарських
санкцій;

- установлення, зміни і припинення
господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими
законом.

З системного аналізу вищенаведених
норм вбачається, що обов'язковою
передумовою звернення до суду є
наявність у позивача порушеного права.

Проте, суд не вбачає в бездіяльності
відповідача порушення права позивача,
оскільки жодних дій, які б обумовили
з'явлення обов'язків у ВАТ
«Керсстройтранс», позивачем
впроваджено не було.

Більш того, навіть протоколу загальних
зборів від 15.09.2013 року, на який позивач
посилається в обґрунтуванні вимог, до
матеріалів справи надано не було.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

У судовому засіданні 03.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повне рішення складене та
підписане 03.03.2014р.

З урахуванням викладеного, керуючись
статями 33, 34, 49, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя А.М.
Гризодубова