ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.02.14р. Справа № 904/9577/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр Еніо Плюс",

м. Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Науково -
виробнича дослідна агрофірма "Наукова"
Національної академії аграрних наук
України", Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, с. Горького

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Національна академія
аграрних наук України, м. Київ

про визнання недійсним договору

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Карпенко Ю.С. -
представник (дов № 928/1 від 13.11.2013 року)

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Центр Еніо Плюс"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Державного підприємства "Науково -
виробнича дослідна агрофірма "Наукова"
Національної академії аграрних наук
України" про визнання недійсним
договору оренди № 10-09-ор від 01.11.2010 року
з додатками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
01.11.2010 року між Державним підприємством
"Науково - виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Центр
Еніо Плюс"було укладено договір №
10-09-ор оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про
особливості правового режиму
майнового комплексу Національної
академії наук України" від 07.20.2002 року №
3065-ПІ галузеві академії наук надають
дозвіл організаціям, що віднесені до
відання галузевих академій наук, на
укладення договорів оренди майна, у
тому числі нерухомого, що
обліковується на балансах їх
організацій.

Також, відповідно до статті 5 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» від 04.10.92 року №
2269-ХІІ орендодавцями є підприємства,
установи та організації - щодо
нерухомого майна, загальна площа якого
не перевищує 200 квадратних метрів на
одне підприємство, установу,
організацію, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна. Але,
відповідно до пункту 1.1 Договору розмір
переданого в оренду нерухомого майна
становить 2 171,7 кв.м, що перевищує
визначений законодавством розмір
орендовано), площі на одне
підприємство.

Оскільки, вищезазначеного дозволу на
укладання договору №10-09-ор оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності від 01.11.2010 року не надано та
розмір переданого в оренду нерухомого
майна перевищує 200 кв.м., тому
вищезазначений договір підлягає
визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 11.12.2013
року порушено провадження у справі та
призначено до розгляду на 26.12.2013 р.

26.12.2013 року представник відповідача
надіслав до господарського суду
Дніпропетровської області відзив на
позовну заяву, в якому просить суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, з огляду на наступне.
01.11.2010 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
оренди № 10-09-ор. Позовна заява про
визнання недійсним вищезазначеного
договору надійшла до господарського
суду Дніпропетровської області 09.12.2013
року. Отже, позивачем пропущено строк
позовної давності, встановлений ст. 257
Цивільним кодексом України, що є
підставою для відмови у позові
відповідно до ч.4. ст. 267 Цивільним
кодексом України. Договір виконувався
сторонами.

Також, відповідач зазначає, що ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області по справі № Б29/59/04 від 26.07.2005р.
було відкрито процедуру санації
Науково-виробничої дослідної
агрофірми «Наукова» у справі строком
на 12 місяців - до 26.07.2006р. та призначено
керуючим санацією директора НВД
агрофірми «Наукова» - Кучерова Петра
Михайловича.

Ухвалами господарського суду
Дніпропетровської області по справі №
Б29/59/04 від 19.09.2006р., 04.08.2006р., 25.01.2007р.
29.05.2007р. строк санації було продовжено.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області по справі №
Б29/59/04 від 31.05.2010р. строк санації було
продовжено до 30.11.2010р. та продовжено
строк повноважень керуючого санацією
Кучерова П.М. до 30.11.2010р.

Тому, на момент укладення договору №
10-09-ор оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності від
01.11.2010р. повноваження органів
управління Науково-виробничої
дослідної агрофірми «Наукова»
припинилися та до керуючого санацією
перейшли повноваження органів
управління та право укладати
цивільно-правові ті інші угоди від
імені підприємства.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
26.12.2013 року на 23.01.2014 року.

22.01.2014 року представник відповідача
надіслав до господарського суду
Дніпропетровської області заяву, в
якій просить суд застосувати трирічний
строк позовної давності відповідно до
ст.ст. 257, 261, 267 Цивільного кодексу
України.

23.01.2014 року у судовому засіданні
оголошено перерву до 06.02.2014 року.

06.02.2014 року представник позивача надав
у судовому засіданні клопотання, в
якому просить суд продовжити строк
розгляду спору на 15 днів до 25.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області продовжено
строк розгляду справи на 15 днів до
25.02.2014 року, залучено до участі у справі
в якості третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Національну
академію аграрних наук України та
відкладено розгляд справі на 21.02.2014
року.

Розгляд справи відкладався з 21.02.2014
року на 25.02.2014 року.

Третя особа у судові засідання,
призначені для розгляду справи, явку
свого повноважного представника не
забезпечила. Була належним чином
повідомлений про дату та місце
судового засідання.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 25.02.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2010 року між Державним підприємством
"Науково - виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" (орендодавець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Центр Еніо Плюс"
(орендар) було укладено договір № 10-09-ор
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності (а.с.8).

До договору був укладений додаток № 1
"Розрахунок плати за перший місяць
оренди державного нерухомого майна, що
перебуває на балансі НВД АФ "Наукова", в
якому зазначено, що орендна плата за
нежилі приміщення за базовий місяць
оренди (листопад 2010р.) становить 2 575,45
грн.

Відповідно до пункту 1.1 договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно,
вбудоване нежиле приміщення, загальною
площею 2 171,7 кв.м., що знаходиться за
адресою: Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, с. Горького,
вул. Дніпропетровська, 17 а.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що
орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, вказаний
у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього договору та
акта приймання-передачі майна.

Відповідно до акту приймання-передачі
від 01.11.2010 року позивач передав
відповідачу індивідуально-визначене
нерухоме майно: вбудоване нежиле
приміщення, розташоване в будівлі
корівника літ. Е, загальною площе. 2171,7
кв. м, що знаходиться за адресою:
Дніпропетровська обл.,
Дніпропетровський р-н, с. Горького, вул.
Дніпропетровська, 17а, вартість якого
становить за експертною оцінкою 386318,00
грн. без урахування ПДВ.

Відповідачем свої обов'язки по
договору були виконані своєчасно та в
повному обсязі.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що у
разі припинення цього договору майно
повертається орендарем орендодавцю;
орендар повертає майно орендодавцю
аналогічно порядку встановленому
даним договором для передачі майна
орендодавцем орендарю. Майно
вважається поверненим орендодавцю з
моменту підписання акта
приймання-передачі.

Даний договір укладено строком на один
рік, що діє з 01.11.2010 року до 31.10.2012 року
включно. У випадку відсутності заяви
однієї із сторін про припинення
договору впродовж одного календарного
місяця з моменту завершення строку дії
договору, останній автоматично
продовжує свою дію на такий же строк
(пункт 11.1 договору оренди).

14.03.2013 року між Науково-виробничою
дослідною агрофірмою «Наукова»
Національної академії аграрних наук
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Центр
Еніо Плюс» (орендар) укладено додаткову
угоду (а.с.105).

Пунктом 1 додаткової угоди від 14.03.2013
року встановлено, що у відповідності до
пункту 9.2. Договору та статей 762, 773
Цивільного кодексу України, сторони
прийшли до згоди розірвати Договір
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності № 10-09- ор від
01.11.2010р. з 14.03.2013р.

Пунктом 2 додаткової угоди від 14.03.2013
року передбачено, що з моменту
розірвання Договору сторони не
вважають себе пов'язаними якими-небудь
правами і обов'язками, що виникають з
Договору. Всі зобов'язання і вимоги
сторін один до одної, що виникли з
Договору, в т.ч. невиконані, дійсні та
існуючі на дату розірвання Договору
вважаються припиненими угодою сторін,
окрім зобов'язання орендаря повернути
орендоване майно в строк до 15.03.2013р.
(включно) та сплатити заборгованість з
орендної плати у відповідності до умов
Договору. Орендна плата нараховується
до фактичної передачі майна
Орендодавцю.

Відповідно до акту приймання-передачі
від 20.06.2013 року відповідач повернув
позивачу індивідуально-визначене
нерухоме майно: вбудоване нежиле
приміщення, розташоване в будівлі
корівника літ. Е, загальною площе. 2171,7
кв. м, що знаходиться за адресою:
Дніпропетровська обл.,
Дніпропетровський р-н, с. Горького, вул.
Дніпропетровська, 17а.

Таким чином, відповідно до додаткової
угоди від 14.03.2013 року договір № 10-09-ор
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 01.11.2010р. є
розірваним.

Відповідно пункту 2 статті 1 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» від 04.10.92 року №
2269-ХІІ відносини оренди рухомого та
нерухомого майна, об'єктів майнового
комплексу Національної академії наук
України та галузевих академій наук
регулюються цим Законом з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України "Про особливості правового
режиму майнового комплексу
Національної академії наук України".

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про
особливості правового режиму
майнового комплексу Національної
академії наук України" від 07.20.2002 року №
3065-ПІ галузеві академії наук, зокрема,
надають дозвіл організаціям, що
віднесені до відання галузевих
академій наук, на укладення договорів
оренди майна, у тому числі нерухомого,
що обліковується на балансах їх
організацій.

Господарський суд не знаходить підстав
для задоволення позовних вимог, з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», в редакції,
що діяла на момент укладення договору
оренди № 10-09-ор від 01.11.2010 року,
господарський суд за клопотанням
комітету кредиторів у строк, що не
перевищує строку дії процедури
розпорядження майном, установленого
відповідно до цього Закону, має право
винести ухвалу про проведення санації
боржника та призначення керуючого
санацією.

Згідно частини 3 статті 17 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», в редакції,
що діяла на момент укладення договору
оренди № 10-09-ор від 01.11.2010 року,
одночасно з винесенням ухвали про
санацію господарський суд своєю
ухвалою призначає керуючого санацією
за наявності у нього ліцензії, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 4 статті 17 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
в редакції, що діяла на момент
укладення договору оренди № 10-09-ор від
01.11.2010 року, передбачено, що з дня
винесення ухвали про санацію, зокрема,
керівник боржника відсторонюється від
посади у порядку, визначеному
законодавством про працю, управління
боржником переходить до керуючого
санацією, крім випадку, передбаченого
статтею 53 цього Закону, а також
припиняються повноваження органів
управління боржника - юридичної особи,
повноваження органів управління
передаються керуючому санацією. Органи
управління боржника протягом трьох
днів з дня прийняття рішення про
санацію та призначення керуючого
санацією зобов'язані забезпечити
передачу керуючому санацією
бухгалтерської та іншої документації
боржника, печаток і штампів,
матеріальних та інших цінностей.

У відповідності до частини 5 статті 17
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», в редакції,
що діяла на момент укладення договору
оренди № 10-09-ор від 01.11.2010 року, керуючий
санацією має право, зокрема, укладати
від імені боржника мирову угоду,
цивільно-правові, трудові та інші
угоди.

Частиною 9 статті 17 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
в редакції, що діяла на момент
укладення договору оренди № 10-09-ор від
01.11.2010 року, встановлено, що власник
майна боржника (орган управління
майном боржника) не може обмежувати
повноваження керуючого санацією щодо
розпорядження майном боржника.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області по справі №
Б29/59/04 від 26.07.2005р. було відкрито
процедуру санації Науково-виробничої
дослідної агрофірми «Наукова» у справі
строком на 12 місяців - до 26.07.2006р. та
призначено керуючим санацією
директора НВД агрофірми «Наукова» -
Кучерова Петра Михайловича.

Ухвалами господарського суду
Дніпропетровської області по справі №
Б29/59/04 від 19.09.2006р., 04.08.2006р., 25.01.2007р.
29.05.2007р. строк санації було продовжено.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області по справі №
Б29/59/04 від 31.05.2010р. строк санації було
продовжено до 30.11.2010р. та продовжено
строк повноважень керуючого санацією
Кучерова П.М. до 30.11.2010р.

04.02.2014 року судом було здійснено запит
по справі № Б29/59/04 (суддя Примак С.А.)
щодо надання інформації про результати
розгляду справи № Б29/59/04 (а.с.94).

На запит суддя Примак С.А. відповів, що
12.12.2013 року ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області продовжено
термін ліквідаційної процедури до
12.06.2014 року.

Таким чином, на момент укладення
договору № 10-09-ор оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності від
01.11.2010р. повноваження органів
управління Науково-виробничої
дослідної агрофірми «Наукова»
припинилися та до керуючого санацією
перейшли повноваження органів
управління та право укладати
цивільно-правові ті інші угоди від
імені підприємства.

Відповідно частини 2 статті 4-3
Господарського процесуального кодексу
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, обґрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими
суду доказами.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Таким чином, господарський суд не
знаходить підстав для задоволення
позову.

Стосовно клопотання відповідача щодо
застосування позовної давності, суд
зазначає наступне.

Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного
кодексу України встановлено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 2.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 10 від 29.05.2013 року "Про
деякі питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" за змістом
частини першої статті 261 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості.

Враховуючи те, що позовна заява
необґрунтована, права особи, яка
звернулась із позовом не порушені, тому
до спірних відносин позовна давність
застосування не підлягає. Відповідно
до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається при відмові
в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 -
117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 27.02.2014р.

Суддя Я.С. Золотарьова