Господарський суд
Чернігівської області
РІШЕННЯ

18 лютого 2014 року
Справа № 920/104/14

Позивач: фізична
особа-підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Відповідач: відділ освіти
Прилуцької районної державної
адміністрації,

вул. Київська, 220, м. Прилуки,
Чернігівська область, 17500

Предмет спору: про стягнення 11499 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1, особисто

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся з позовом до господарського
суду Сумської області про стягнення з
відділу освіти Прилуцької районної
державної адміністрації 11499,00 грн.
боргу за неналежне виконання умов
договору купівлі-продажу від 27.08.2013
року.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 22.01.2014 року, відповідно до
ст. 15, 17 Господарського процесуального
кодексу України, ухвалено позовні
матеріали надіслати за підсудністю до
господарського суду Чернігівської
області.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 29.01.2014 року
позовні матеріали справи №920/104/14 за
позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до відповідача: відділу освіти
Прилуцької районної державної
адміністрації про стягнення 11499,00 грн.
боргу були прийняті до розгляду,
порушено провадження у справі, розгляд
справи призначено на 11.02.2014 року на 10:00.

Позивач надав письмове клопотання про
відмову від фіксації судового
засідання технічними засобами, яке
задоволено судом.

В судовому засіданні 11.02.2014 року судом
було здійснено огляд оригіналів
документів: договору купівлі продажу
від 27.08.2013 року, видаткової накладної №
РН-106 від 27.08.2013 року, довіреність серії
12ААД № 061344 від 27.08.2013 року.

Ухвалою суду від 29.01.2014 року сторони
були повідомлені, що нез'явлення в
судове засідання 11.02.2014 року
повноважного представника відповідача
не є перешкодою для розгляду спору по
суті.

В судовому засіданні 11.02.2014 року суд
перейшов до розгляду спору по суті.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання 18.02.2014 року також не
направив, хоча був належним чином
повідомлені про дату та час розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №02792463 від 12.02.2014 року.

До початку судового засідання від
відповідача через канцелярію суду
надійшов відзив на позов з доданими
документами, в якому відповідач
просить суд розглядати справу без його
участі. Відзив на позов з доданими
документами прийнято судом до
розгляду.

В судовому засіданні 18.02.2014 року
позивач надав письмове клопотання про
залучення до матеріалів справи
додаткових документів. Суд клопотання
задовольнив, подані документи залучено
судом до матеріалів справи.

Інших заяв та клопотань від сторін до
суду не надходило.

Проти клопотання відповідача про
розгляд справи без його участі позивач
не заперечував.

Клопотання відповідача про розгляд
справи без його участі задоволено
судом, оскільки участь в судовому
засіданні є процесуальним правом
сторони, відповідно до ст.22
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 18.02.2014 року суд
продовжив розгляд справи по суті.

Суд за відсутності представника
відповідача зачитав відзив на позов, в
якому відповідач підтверджує
заборгованість в сумі 11499,00 грн. по
спірному договору купівлі-продажу від
27.08.2013 року та зазначає, що договірні
зобов'язання не може виконати через
наявність кредиторської
заборгованості по захищеним статтям
(за спожиті енергоносії - в сумі 1043,9
тис.грн. та продукти харчування в сумі
182,6 тис.грн.), оскільки відповідно до
постанови КМУ від 19.01.2011 року №21
Державним казначейством призупинені
реєстрація та проведення розрахунків
за отримані товари та надані послуги.
Витрати по судовому збору в сумі 1827,00
грн. будуть зареєстровані та погашені
після відновлення банківських
операцій Державним казначейством.

Позивач виклав усні пояснення по
справі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини справи, дослідивши докази,
які мають юридичне значення для
вирішення спору, господарський суд
встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу
України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод,
не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Так, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 655 Цивільного кодексу
України передбачено, що продавець
згідно договору купівлі-продажу
передає або зобов'язується передати у
власність покупцеві товар, а покупець
прийняти його та оплатити.

27.08.2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавець)
та відділом освіти Прилуцької районної
державної адміністрації (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного
договору купівлі-продажу від 27.08.2013
року, продавець (позивач)
зобов'язується продати, а покупець
(відповідач) прийняти товар та оплатити
його.

Предметом договору, відповідно до
п. 1.3. договору купівлі-продажу від
27.08.2013 року, є наступний товар:
друкована ділова документація для
загальноосвітніх навчальних закладів.

Таким чином, укладений між
сторонами договір по своїй правовій
природі є договором купівлі-продажу.

Пунктами 2.1.,2.2., 2.3. договору
купівлі-продажу від 27.08.2013 року
передбачено, що вартість одиниці
товару вказується в прайс-листах
продавця, діючих на момент отримання
заявки.

Продавець зобов'язується продати та
доставити товар на підставі заявки в
15-денний термін після отримання заявки
від покупця. Заявка направляється
покупцем продавцю в будь-який спосіб та
будь-якому вигляді. Дострокова
доставка може мати місце лише за згодою
сторін.

Продавець зобов'язаний негайно у
будь-який спосіб повідомити покупця
про готовність відпустити товар, а
покупець зобов'язаний своєчасно
прийняти і оплатити товар.

Відповідно до пункту 3.1. договору
купівлі-продажу від 27.08.2013 року,
загальна сума договору складає 11499,00
грн.

Пунктом 8.1. договору купівлі-продажу
від 27.08.2013 року сторони визначили, що
договір вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 31 грудня 2013 року.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб"єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов"язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов"язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч.ч 2,3 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона має
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов"язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

На виконання умов договору
купівлі-продажу від 27.08.2013 року,
позивачем (продавцем) згідно
видаткової накладної №РН-106 від 27.08.2013
року, копія якої додана до матеріалів
справи, а оригінал якої було оглянуто в
судовому засіданні 11.02.2014 року, було
поставлено відповідачу (покупцю) товар
на суму 11499,00 грн., а саме друковану
ділову документацію для
загальноосвітніх навчальних закладів.
Вказаний товар був отриманий
представником відповідача Редька О.О.
на підставі довіреності, що
підтверджується підписом представника
на видатковій накладній №РН-106 від
27.08.2013 року.

Факт отримання товару по договору
купівлі-продажу від 27.08.2013 року на суму
11499,00 грн. також підтверджено
відповідачем у відзиві на позов.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.1 ст.692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктом 3.2. договору купівлі-продажу
від 27.08.2013 року передбачено, що оплата
за товар здійснюється у безготівковій
формі шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
продавця на протязі 5-ти банківських
днів з моменту поставки товару покупцю.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
був сплатити вартість поставленого
товару в сумі 11499,00 грн. по видатковій
накладній №РН-106 від 27.08.2013 року по
03.09.2013 року включно (31.08. та 01.09.2013 -
вихідні).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач за поставлений товар не
розрахувався, вартість поставленого
товару не сплатив, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
11499,00 грн.

13.09.2013 року позивач звернувся до
відповідача з претензією №1 про
погашення заборгованості за
поставлений товар в сумі 11499,00 грн.
протягом 21 календарного дня з дня
отримання претензії. Претензія
позивача №1 від 13.09.2013 року залишилась
без задоволення.

Наявність заборгованості за
поставлений товар по видатковій
накладній №РН-106 від 27.08.2013 року в сумі
11499,00 грн. підтверджується також актом
звірки взаємних розрахунків від 31.01.2014
року, який підписаний сторонами та
скріплений печатками сторін та копія
якого додана до матеріалів справи.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України взяті на себе зобов'язання не
виконав, за поставлений товар
своєчасно в повній сумі не
розрахувався, суд доходить висновку, що
позовні вимоги позивача є обґрунтовані
і підлягають задоволенню в частині
стягнення 11499,00 грн. грн. боргу.

Оскільки спір виник у зв'язку з
неправомірними діями відповідача, то
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та ст. 4
Закону України „Про судовий збір" від
08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача
судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 530, 610, 626,
629, 655, 692 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 175, 193 Господарського
кодексу України, ст. ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст.4 Закону України „Про
судовий збір", господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відділу освіти Прилуцької
районної державної адміністрації, вул.
Київська, 220, м. Прилуки, Чернігівська
область, 17500 (п/р 1834 ГУ ДКСУ
Чернігівської області, МФО 853592, ) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (р/р
НОМЕР_2 в АТ „СБЕРБАНК РОСІЇ" м. Київ,
МФО 320627, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 11 499,00 грн.
боргу та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 18.02.2014 року.

Суддя
Л.М.Лавриненко