ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р.
Справа № 5021/603/2011

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя

Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

апелянта - не з'явився;

ініціюючого кредитора - не з'явився;

боржника - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Міністерства
доходів і зборів України Охтирської
об'єднаної державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів у Сумській області (вх.
№281 С/2) на ухвалу господарського суду
Сумської області від 13.01.2014р. у справі №
5021/603/2011

за заявою Охтирської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Сумській області, Сумська
обл., м. Охтирка

до ТОВ "Торговий дім "Охтирський хліб" ,
м. Суми

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 13.01.2014 р. (суддя Костенко
Л.А.) відмовлено в затвердженні звіту та
ліквідаційного балансу у справі
№5021/603/2011. Провадження у справі
№5021/603/2011 припинено.

Приймаючи зазначену ухвалу,
господарський суд вважав, що
ініціюючий кредитор звернувся з заявою
про порушення справи про банкрутство
не маючи безспірних вимог до боржника,
оскільки фактично виконавче
провадження за виконавчим листом
господарського суду Сумської області
від 21.12.2009р. не здійснювалося. Крім того,
на думку господарського суду, з
матеріалів справи не вбачається ознак
відсутності боржника за своїм
місцезнаходженням.

Охтирська ОДПІ не погодилась з
прийнятою у справі ухвалою та
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій з посиланням на те, що
господарським судом першої інстанції
не надано належної оцінки матеріалам
справи, неповно з'ясовані обставини
справи, порушені норми матеріального
права, просить скасувати ухвалу
господарського суду Сумської області
від 13.01.2014р. у справі № 5021/603/2011 та
прийняти нову ухвалу по справі, якою
поновити провадження у справі №
5021/603/2011 про банкрутство ТОВ "Торговий
дім" "Охтирський хліб" та затвердити
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс у справі.

Розпорядженням голови суду від 10.02.2014р.
у зв'язку з хворобою судді Шутенко І.А.
для розгляду даної справи сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,
суддя Плахов О.В.

У судовому засіданні 19.02.2014р.
представник апелянта не з'явився, проте
надав клопотання (вх. 1515 від 19.02.2014р.) про
розгляд справи без участі представника
інспекції.

Представник боржника та представники
кредиторів у судове засідання 19.02.2014р.
не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

17.01.2011р. порушено провадження у справі
про банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Охтирський хліб» за заявою Охтирської
міжрайонної державної податкової
інспекції в порядку ст. 52 Закону
України «Поро відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Звертаючись із заявою про порушення
справи про банкрутство боржника,
ініціюючий кредитор Охтирська ОДПІ
посилався на те, що має узгоджені
безспірні вимоги до боржника, які
складаються з суми 316 444 грн. 72 коп., яку
стягнуто з ТОВ «Торговий дім
«Охтирський хліб" згідно постанови
Сумського окружного адміністративного
суду від 20.12.2010р. у справі № 2-а 8288/10/1870,
та суми 3881436 грн. 76 коп., стягнутої
постановою господарського суду
Сумської області від 10.12.2009р. у справі №
АС 4/280-08. За виконавчим листом по справі
№ АС4/280-08, якого було направлено до ВДВС
Охтирського МУЮ, було відкрито
виконавче провадження, про що свідчить
постанова держвиконаця від 23.04.2010р. (т.с.
1 а.с. 71). Держвиконавцем Охтирського МУЮ
23.04.2010 року винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві у зв'язку із неможливістю
виконання (т.с. 1 а.с. 73).

Також при зверненні з заявою
ініціюючий кредитор вказував на
відсутність ТОВ "Торговий дім
"Охтирський хліб" за місцезнаходженням,
посилаючись на витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 13.01.2011р.

Постановою господарського суду
Сумської області від 27.04.2011р. боржника
ТОВ "Торговий дім "Охтирський хліб" було
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Чижика О.В. (т.с. 1 а.с. 106).

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 06.03.2012р. припинені
повноваження ліквідатора Чижика О.В. та
призначено ліквідатором ТОВ "Торговий
дім "Охтирський хліб" арбітражного
керуючого Сугоняко О.О.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 21.05.2012р. продовжено строк
ліквідаційної процедури по справі
№5021/603/2011 до 27.10.2012р.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 07.10.2013р. припинені
повноваження ліквідатора Сугоняко О.О.
та призначено ліквідатором ТОВ
"Торговий дім "Охтирський хліб"
арбітражного керуючого Савочку А.А.

На виконання постанови господарського
суду Сумської області від 27.04.2011р. у
справі №5021/603/2011 арбітражний керуючий
Савочка А.А. подав до господарського
суду першої інстанції звіт ліквідатора
та ліквідаційний баланс ТОВ «Торговий
дім «Охтирський хліб»

13.01.2014р. господарський суд Сумської
області виніс оскаржувану ухвалу з
підстав, визначених вище.

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх правової оцінки та
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України,
господарські суди розглядають справи
про банкрутство в порядку провадження,
передбаченого цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом, які превалюють,
як спеціальні норми права, у
застосуванні над загальними нормами
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до частини 1 ст. 52 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в разі, якщо
громадянин-підприємець - боржник або
керівні органи боржника - юридичної
особи відсутні за її
місцезнаходженням, або у разі
ненадання боржником протягом року до
органів державної податкової служби
згідно із законодавством податкових
декларацій, документів бухгалтерської
звітності, а також за наявності інших
ознак, що свідчать про відсутність
підприємницької діяльності боржника,
заява про порушення справи про
банкрутство відсутнього боржника може
бути подана кредитором незалежно від
розміру його вимог до боржника та
строку виконання зобов'язань.

Тобто, згідно з особливостями
банкрутства відсутнього боржника за
ст. 52 Закону про банкрутство предметом
доказування є визначення
місцезнаходження боржника, факт
відсутності особи за її
місцезнаходженням, а також
неплатоспроможність боржника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону про
банкрутство, яка регулює загальні,
основні підстави для порушення справи
про банкрутство, справа про
банкрутство порушується господарським
судом, якщо безспірні вимоги кредитора
(кредиторів) до боржника сукупно
складають не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати,
які не були задоволені боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
якщо інше не передбачено цим Законом.

При цьому безспірність вимог кредитора
повинна підтверджуватись документами,
які кредитор зобов'язаний додати до
заяви про порушення справи про
банкрутство.

Перелік цих документів міститься в ч. 8
ст. 7 Закону, в якому зокрема
зазначається, що кредитор повинен
додати до заяви виконавчі документи, чи
інші документи, які підтверджують
визнання боржником вимог кредитора.

За приписами п. 8 статті 1 Закону
безспірні вимоги кредиторів - вимоги
кредиторів, визнані боржником, інші
вимоги кредиторів, підтверджені
виконавчими документами чи
розрахунковими документами, за якими
відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з
рахунків боржника.

Саме з цього моменту грошові вимоги
переходять в категорію безспірних.

Враховуючи те, що списання коштів з
рахунків боржника в безспірному
порядку здійснюється державною
виконавчою службою, то доказом
безспірності грошових вимог є факт
відкриття останньою виконавчого
провадження щодо боржника.

Виключний перелік виконавчих
документів, які підлягають виконанню
державною виконавчою службою,
передбачено у статті 17 Закону України
"Про виконавче провадження".

Таким чином, без порушеного щодо
боржника виконавчого провадження
відсутні ознаки його
неплатоспроможності.

Отже, на момент подачі заяви про
порушення провадження у справі про
банкрутство повинні бути надані
документи, які підтверджують наявність
ознак неплатоспроможності боржника,
встановлених ч. 3 ст. 6 Закону про
банкрутство. Інакше таке банкрутство
має ознаки фіктивного, тобто
ініційованого з метою невиконання
зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи до
заяви про порушення провадження у
справі про банкрутство ініціюючим
кредитором подано, зокрема, постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 23.04.2010р. з виконання виконавчого
листа №АС/280-08 від 21.12.2009р.
господарського суду Сумської області
за адресою: м. Охтирка, пров. Тельмана, б.
19, постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві у
зв'язку з неможливістю стягнення за ст.
38, п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про
виконавче провадження» (т. 1, а.с. 71,73) ( в
редакції Закону «Про виконавче
провадження», що діяла на дату
винесення постанови).

Доказів скасування постанови
господарського суду Сумської області
від 10.12.2009р. у справі № АС 4/280-08
матеріали справи не містять.

Вказані вище постанови держаного
виконавця є чинними. Доказів
оскарження дій чи бездіяльності
судового виконавця при примусовому
виконанні вказаного вище виконавчого
листа від 21.12.2009р., або визнання його
таким, що не підлягає виконанню, в
матеріалах справи відсутні.

Таким чином, наявність безспірних
вимог ініціюючого кредитора до
боржника підтверджується матеріалами
справи.

Проте, місцевий господарський суд
вважає, що виконавче провадження за
належною юридичною адресою (згідно з
Витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців це - м. Суми, вул.
Воскресенська, буд. 6) не здійснювалось,
тому вказана обставина виключає
безспірність вимог кредитора.

Однак, колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
даними висновками господарського суду
першої інстанції.

Статтею 16 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" передбачено, що з
метою забезпечення органів державної
влади та учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб (підприємців)
створюється Єдиний державний реєстр,
який містить відомості щодо
місцезнаходження юридичної особи, дати
та номеру записів про проведення
державної реєстрації юридичної особи,
дату та номеру записів про внесення
змін до нього, дати видачі або зміни
свідоцтва про державну реєстрацію,
дані про установчі документи, дати та
номери записів про внесення змін до
них, про відсутність юридичної особи за
її місцезнаходженням тощо.

У відповідності до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
ідентифікаційний код ТОВ «ТД
«Охтирський Хліб» - 33977485. Виконавче
провадження, яке було відкрито 23.04.2010р.
відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження,
здійснювалось щодо боржника ТОВ «ТД
«Охтирський Хліб», який має код ЄДРПОУ -
33977485. Таким чином, виконавче
провадження здійснювалось щодо однієї
і тієї самої юридичної особи, тому
ініціюючий кредитор надав докази
безспірності своїх вимог.

Статтею 20 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції
Закону України «Про виконавче
провадження, яка діяла на час
здійснення виконавчих дій)
встановлено, що виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна.

Тобто, діючим законодавством не
встановлено необхідність здійснення
виконавчих дій тільки за адресою, за
якою зареєстровано суб'єкта
підприємництва у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходження юридичної
особи визначається місцем її державної
реєстрації, якщо інше не встановлено
законом; місцезнаходження юридичної
особи вказується в її установчих
документах. Абзац шостий статті 1
Закону України" Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" визначає
місцезнаходження юридичної особи як
місцезнаходження постійно діючого
виконавчого органу юридичної особи, а в
разі його відсутності -
місцезнаходження іншого органу чи
особи, уповноваженої діяти від імені
юридичної особи без довіреності, за
певною адресою, яка вказана
засновниками (учасниками) в установчих
документах і за якою здійснюється
зв'язок з юридичною особою.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" в Єдиному державному
реєстрі містяться відомості про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18
вказаного Закону, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою.

Пунктом 105 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про банкрутство" № 15
від 18.12.2009 року роз'яснено, що згідно зі
ст. 17 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" в Єдиному
державному реєстрі містяться
відомості про місцезнаходження
юридичної особи (ч. 2), а також про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням, про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу (ч. 5). Тому, відповідно до вимог ст.
34 ГПК України допустимими доказами, які
можуть підтверджувати дані про
відсутність керівних органів боржника
- юридичної особи за її
місцезнаходженням, є зазначені витяг
чи довідка.

До заяви про визнання боржника
банкрутом ініціюючий кредитор надав
доказ відсутності боржника за адресою
місцезнаходження - Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 13.01.2011 №
8096571, в якій містяться відомості про
внесення інформації щодо відсутності
юридичної особи за адресою: Сумська
область, м.Суми, вул. Воскресенська,
будинок 6 (т. 1 а.с. 11).

Проте, господарський суд першої
інстанції вважає Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців не належним
доказом, оскільки в ньому не міститься
дати внесення запису про відсутність
юридичної особи, і відсутність такої
дати не дає змоги зробити висновок, за
якою саме адресою відсутній боржник -
за попередньою: м. Охтирка, пров.
Тельмана, б.19, чи за останньою: м. Суми,
вул. Воскресенська, б. 6.

Однак, колегія суддів апеляційного
господарського суду не може погодитися
з даними висновками суду першої
інстанції, оскільки відомості, які
містяться в Єдиному державному реєстрі
є єдино достовірними та можуть бути
використані в спорі з третьою особою.
Витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, наданий до
господарського суду, сформований на
13.01.2011 року. Таким чином, даний документ
є допустимим доказом у відповідності
до ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України.

Господарський суд першої інстанції
відмовляючи в затверджені звіту та
ліквідаційного балансу у справі
№5021/603/2011, не досліджував наданий йому
на затвердження звіт та не встановив
всі обставини, що стосуються повноти
здійснення ліквідатором ліквідаційної
процедури, припустився неправильного
застосування приписів ч. 1 ст. 4-7
Господарського процесуального кодексу
України щодо прийняття судового
рішення суддею за результатами
обговорення усіх обставин справи.
Вказані порушення унеможливлюють
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а саме затвердження
чи відмови у затвердженні
ліквідаційного звіту та
ліквідаційного балансу.

З огляду на викладене, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду не погоджується з
висновками господарського суду
Сумської області про відмову у
затвердженні звіту та ліквідаційного
балансу, а також припинення
провадження у справі № 5021/603/2011.

За таких обставин оскаржувана ухвала
господарського суду Сумської області
від 13.01.2014р. у справі №5021/603/2011 підлягає
скасуванню, як така, що не відповідає
приписам чинного законодавства,
апеляційна скарга Міністерства
доходів і зборів України Охтирської
об'єднаної державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів у Сумській області підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.2 ч.1 ст.103, ст.105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Міністерства
доходів і зборів України Охтирської
об'єднаної державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів у Сумській області
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 13.01.2014р. у справі № 5021/603/2011
скасувати.

Справу №5021/603/2011 передати на розгляд до
господарського суду Сумської області в
іншому складі суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено
20.02.2014р.

Головуючий суддя
Л.М. Здоровко

Суддя
В.В. Лакіза

Суддя
О.В. Плахов