ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" лютого 2014 р.Справа № 916/2473/13

Господарський суд Одеської області у
складі колегії суддів:

Головуючий
Зайцев Ю.О.

Суддя
Гут С.Ф.

Суддя
Никифорчук М.І.

При секретарі судового засідання
Шалапській М.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: Десятова Л.А. (довіреність
№ 5 від 08.01.2014 р.);

Від відповідача: Бут І.О. (довіреність
№14 від 01.10.2013 р.);

Від третьої особи Міністерство охорони
здоров'я України: не з'явився.

Від третьої особи ДЗ "Спеціалізований
Клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова": не
з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чкаловський», за участю третіх осіб
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача - Міністерства
охорони здоров'я України, державного
закладу «Спеціалізований (спеціальний
Клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова»,
про стягнення заборгованості по
орендній платі, пені, залишку
невикористаних амортизаційних
відрахувань та повернення державного
майна,

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: 13.09.2013 р. Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Одеській області звернулось
до господарського суду Одеської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чкаловський» про стягнення
заборгованості по орендній платі, пені,
залишку невикористаних амортизаційних
відрахувань та повернення державного
майна, що були нараховані відповідачу
на підставі договору оренди нерухомого
майна від 01.07.2003 р.

Ухвалою суду від 16.09.2013р. було порушено
провадження у справі №916/2473/13
із призначенням її до розгляду в
судовому засіданні.

22.10.2013 р. Міністерство охорони здоров'я
надало пояснення щодо суті позовних
вимог, відповідно до якої повністю
підтримує позов.

30.10.2013 р. відповідач по справі надав
відзив на позовні вимоги Фонду, позов
товариство не визнало в повному обсязі.

18.11.2013 р. позивач надав заперечення на
відзив.

Ухвалою суду від 28.11.2013 р. справу
призначено до колегіального розгляду у
складі трьох суддів, та на підставі
розпорядження голови господарського
суду від 28.11.2013 р. передано на розгляду
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Зайцев Ю.О., суддя Гут С.Ф., суддя
Никифорчук М.І.

15.01.2014 р. позивачем надано уточнення до
позовної заяви, відповідно до змісту
яких ФДМУ по Одеській області уточнив
вимоги та просив суд:

- стягнути з відповідача ТОВ
«Чкаловський» 300 159 грн. 94 коп., що
складається з 12 514 грн. 13 коп.
заборгованості по орендній платі,
плати за фактичне користування
державним нерухомим майном в розмірі 61
073 грн. 47 коп., пені в розмірі 1
355,40 грн., неустойки за невиконання
обов'язку в сумі 122 146 грн. 94 коп. та
збитки в сумі 103 070,00 грн.;

- повернути ДЗ «Спеціалізований
(спеціальний) Клінічний санаторій ім.
В.П. Чкалова» Міністерства охорони
здоров'я України державне нерухоме
майно, а саме: медичний пункт, площею 15
кв.м., спальний корпус з
адміністративним центром загальною
площею 275,4 кв.м., спальні будинки 1 типу
площею 7,8 кв.м. кожний кількістю 15 штук,
спальні будинки 2 типу площею 11,5 кв.м.,
кожний кількістю 7 штук, спальні
будинки 3 типу площею 10,5 кв.м. кожний
кількістю 15 штук, підсобний будиночок -
40,1 кв.м., санвузол площею 41,2 кв.м., кафе з
літнім майданчиком 1 - 213,9 кв.м., кафе з
літнім майданчиком 2 - 371,5 кв.м, кафе з
літнім майданчиком 3 - 246,8 кв.м., тверде
покриття площею 6700,0 кв.м., загальною
площею орендованого майна 8258,9 кв.м., що
розташоване на площі 2,9 га за адресою:
м.Одеса, Французький бульвар, буд.85, з
урахуванням невикористаних
амортизаційних відрахувань.

05.02.2014 р. відповідач товариство з
обмеженою відповідальністю
«Чкаловський» надав відзив на уточнену
позовну заяву.

10.02.2014 р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку
статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

01.07.2003 р. між Клінічним санаторієм ім.
В.П. Чкалова та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Чкаловський"
(надалі - ТОВ «Чкаловський») був
укладений договір оренди нерухомого
майна, що належить до державної
власності, а саме передано в оренду:
медичний пункт площею 15 кв.м., спальний
корпус з адміністративним центром,
загальною площею 275,4 кв.м., спальні
будинки 1 типу площею 7.8 кв.м. кожний 15
штук, спальні будинки 2 типу площею 11.5
кв.м., кожний кількістю 7 штук, спальні
площею 10.5 кв.м. кожний кількістю 15 штук,
підсобний будиночок - 40.1 кв.м., площею 41.2
кв.м., кафе з літнім., майданчиком 1-213,9
кв.м., кафе з літнім майданчиком 2 - 371,5
кв.м., кафе з літнім майданчиком 3-246,8
кв.м., гідротехнічні споруди площею 6700
кв.м орендованого майна 8258,9 кв.м., що
розташоване на площі 2,9 га Французький
бульвар, 85.

Відповідно договору про внесення змін
від 30.04.2010 р. до договору оренди від
01.07.2003р., сторонами угоди стали
Регіональне відділення ФДМУ по
Одеській області та ТОВ „Чкаловський".

Відповідно до п.2.5. Договору від 30.04.2010 р.
(на період його дії) об'єкт оренди
передавався з балансу Клінічного
санаторію ім. Чкалова на баланс ТОВ
„Чкаловський.

Згідно пункту 3.1 договору оренди
орендна плата визначається відповідно
до Методики розрахунку орендної плати
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 (зі
змінами) та п.19 порядку проведення
конкурсу на право оренди державного
майна, який затверджено наказом Фонду
державного майна України від 16.05.2007р.
№768, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11.06.2007 за №604/13871
становить без ПДВ за базовий місяць
оренди - 12482,75 гривень.

Пунктом 3.5 договору оренди передбачено,
що орендна плата перераховується до
державного бюджету та Підприємству у
співвідношенні 50% до 50% щомісяця не
пізніше 12 числа місяця наступного за
звітнім відповідно до пропорцій
розподілу, установлених Кабінетом
Міністрів України і чинних на кінець
періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до умов п. 5.3. Договору
оренди Орендар зобов'язався своєчасно
і в повному обсязі сплачувати орендну
плату, але в порушення вищевказаних
вимог орендна плата не сплачувалась
Орендарем своєчасно та в повному
обсязі.

Відповідно до п.3.4. Договору оренди в
редакції від 30.04.2010 р. - «Розмір орендної
плати переглядається на вимогу однією
із Сторін у разі зміни методики її
розрахунку, істотної зміни стану
об'єкта оренди з незалежних від Сторін
причин та в інших випадках,
передбачених чинним законодавством».

Згідно п. 3.6 Договору оренди орендна
плата, перерахована несвоєчасно або не
в повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до Державного бюджету та
Підприємству у визначеному пунктом 3.5
співвідношенні відповідно до чинного
законодавства України з урахуванням
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ на дату нарахування пені від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Згідно п.10.1 строк дії договору діяв до
31.03.2013р. включно.

Позивач вказує, що, порушуючи умови
вищевказаного договору, відповідач не
сплатив заборгованості з орендної
плати в розмірі 12 514 грн. 13 коп. в період
з 12.01.2013 р. по 31.03.2013 р.

У зв'язку з виникненням у ТОВ
«Чкаловський» заборгованості з
орендної плати, відповідно до ст. 222
Господарського Кодексу України та
ст.ст. 5, 6 Господарського
процесуального Кодексу України
відповідачу було направлено претензію
№11-05-02439 від 17.05.2013 р. про стягнення
заборгованості з орендної плати, пені
та розірвання договору оренди, яка
залишена відповідачем без відповіді.

Таким чином, позивач вважає, що
Орендарем неналежним чином виконані
свої зобов'язання за договором оренди,
що призвело до утворення
заборгованості з орендної плати і пені.

Таким чином, РВ ФДМУ по Одеській
області просить суд стягнути 300 159
грн. 94 коп., що складається з 12 514
грн. 13 коп. заборгованості по орендній
платі, плати за фактичне користування
державним нерухомим майном в розмірі 61
073 грн. 47 коп., пені в розмірі 1
355,40 грн., неустойки за невиконання
обов'язку в сумі 122 146 грн. 94 коп. та
збитки в сумі 103 070,00 грн.; а також
повернути ДЗ «Спеціалізований
(спеціальний) Клінічний санаторій ім.
В.П. Чкалова» Міністерства охорони
здоров'я України державне нерухоме
майно, а саме: медичний пункт, площею 15
кв.м., спальний корпус з
адміністративним центром загальною
площею 275,4 кв.м., спальні будинки 1 типу
площею 7,8 кв.м. кожний кількістю 15 штук,
спальні будинки 2 типу площею 11,5 кв.м.,
кожний кількістю 7 штук, спальні
будинки 3 типу площею 10,5 кв.м. кожний
кількістю 15 штук, підсобний будиночок -
40,1 кв.м., санвузол площею 41,2 кв.м., кафе з
літнім майданчиком 1 - 213,9 кв.м., кафе з
літнім майданчиком 2 - 371,5 кв.м, кафе з
літнім майданчиком 3 - 246,8 кв.м., тверде
покриття площею 6700,0 кв.м., загальною
площею орендованого майна 8258,9 кв.м., що
розташоване на площі 2,9 га за адресою:
м.Одеса, Французький бульвар, буд.85, з
урахуванням невикористаних
амортизаційних відрахувань.

В свою чергу відповідач проти позову
заперечує та вказує, що під час дії
договору оренди відбулась зміна
істотних умов договору, а саме зміна
об'єкту оренди.

Так, ТОВ «Чкаловський» набув та
зареєстрував право власності на частку
у орендованому державному майні у
розмірі 1200 кв.м. Відповідне рішення
було прийнято Приморським районним
судом м. Одеси від 23 жовтня 2009 р. по
справі №2-98/09 за позовом Товариства, за
яким визнано право власності на частку
у орендованому державному майні за
договором від 01.07.2003р., яке знаходилось
за адресою: м. Одеса, Французький
бульвар, 85 та складається з будівель
під літерами "А", "Б", "В", "Г", "Д", Н", "З", "К",
"Л", "М", "Н", "П" площею 1210 кв. м.,
відображених у технічному паспорті від
18 травня 2004р.

Таким чином відповідач вважає, що на
момент укладення Договору про внесення
змін від 30.04.2010 року, частина
орендованого майна не належала до
державної власності, а тому воно не
могло бути передано в оренду та не
могло враховуватись під час обчислення
розмірів орендних платежів.

Враховуючи зазначене, товариство
вказує, що така зміна умов договору
оренди, як зміна складу об'єктів оренди
- є підставою для перегляду розміру
орендної плати та внесення змін до
договору оренди нерухомого майна. На
думку відповідача, така позиція
співвідноситься з приписом ст. 21 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» та п. 5.4 Договору,
відповідно до яких розмір орендної
плати може бути змінено за погодженням
сторін чи на вимогу однієї з сторін,
якщо з незалежних від них обставин
істотно змінився стан об'єкта оренди, а
також в інших випадках, встановлених
законодавчими актами України.

Таким чином відповідач вказує, що така
зміна істотної умови договору оренди
як зміна складу об'єкту оренди, є
підставою для перегляду розміру
орендної плати та внесення змін до
договору оренди нерухомого майна.

З тих самих підстав відповідач не
визнає в повному обсязі заявлені до
стягнення неустойку за невиконання
обов'язку щодо повернення орендованого
майна, плату за фактичне користування
державним нерухомим майном за період з
01.04.2013 р. по 31.12.2013 р

Щодо стягнення заявлених позивачем
збитків, пов'язаних із знищенням
державного майна в наслідок пожежі,
відповідач заперечує проти
задоволення в повному обсязі,
посилаючись на те, що причина пожежі
встановлена ймовірна, а отже
необережне поводження вогнем
невстановленою особою не вказує на
вину відповідача. Крім того, розмір
прямих збитків на думку відповідача, є
приблизним, окрім незначної кількості
пошкодженого майна, що належить до
державної власності, було пошкоджено
майно, що належить орендарю на праві
приватної власності, а отже такі збитки
також були безпідставно включені до
загального розміру збитків, які
просить стягнути позивач.

Міністерство охорони здоров'я та
Державний заклад «Спеціалізований
(спеціальний) клінічний санаторій
імені В.П. Чкалова» надали до суду
пояснення, відповідно змісту яких
підтримують обставини, викладені
позивачем, в повному обсязі, просять
суд задовольнити вимоги РВ ФДМУ по
Одеській області в повному обсязі.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

У разі порушення своїх цивільних прав
та інтересів кожна особа має право на
захист свого цивільного права та
інтересу (ст. 15 ЦК України). Кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема, примусове
виконання обов'язку в натурі (ч. 1 та ч. 2
ст. 16 ЦК України).

Господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом інтересів
(ст. 2 ГПК України).

Господарським судам підвідомчі,
зокрема, справи у спорах, що виникають
при укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі з приватизації майна та з
інших підстав (ст. 12 ГПК України).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦКУ).

За договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк (ч.1 ст. 759
Цивільного кодексу України).

Статтею 2 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
визначено, що оренда - це засноване на
договорі строкове платне користування
майном, необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності.

З наведеною нормою узгоджується стаття
283 Господарського кодексу України,
згідно з якою за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності. У
користування за договором оренди
передається індивідуально визначене
майно виробничо-технічного
призначення (або цілісний майновий
комплекс), що не втрачає у процесі
використання своєї споживчої якості
(неспоживна річ).

Частиною шостою статті 283
Господарського кодексу України
встановлено, що до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 1 ст. 760 Цивільного кодексу
України передбачено, що предметом
договору найму може бути річ, яка
визначена індивідуальними ознаками і
яка зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ).

Судом встановлено, що правовідносини
між сторонами по справі - Клінічним
санаторієм ім. В.П. Чкалова та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Чкаловський"
склались на підставі договору оренди
нерухомого майна від 01.07.2003 р.

Сторони обумовили, що відповідно до
умов п. 5.3. Договору оренди Орендар
зобов'язався своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України (далі -ЦК України)
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
оренду державного і комунального
майна» істотними умовами договору є
зокрема об'єкт оренди (склад і вартість
майна з врахуванням індексації).

Згідно ст. 21 зазначеного закону розмір
орендної плати може бути змінено на
вимогу однієї з сторін, якщо з
незалежних від них обставин істотно
змінився стан об'єкта оренди, а також в
інших випадках, встановлених
законодавчими актами України.

Стаття 286 Господарського кодексу
України передбачає, що Орендар має
право вимагати зменшення розміру
орендної плати, якщо через обставини,
за які він не відповідає, змінилися
передбачені договором умови
господарювання.

Проте, суд зазначає, що сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або у
разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу
поштового обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на
вирішення суду (ч. ч. 2 і 4 ст. 188 ГК
України).

Пунктом 2.18 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України N 6 від
17.05.2011 р. передбачено, що вирішення
спорів про внесення змін до договору
пов'язане із застосуванням положення
частини першої статті 626 ЦК України,
відповідно до якої договір є
узгодженим волевиявленням двох або
більше сторін, і тому суд не може
зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Отже,
зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Відповідно до п.8.1, 8.2, 8.3 Договору про
внесення змін від 30.04.2010 року
Орендодавець та Підприємство мають
право контролювати умови договору,
виступати з ініціативою щодо внесення
змін до договору, здійснювати контроль
за станом майна.

На підставі вищезазначеного, суд не
приймає до уваги посилання відповідача
в частині невизнання порушення
зобов'язання по сплаті орендної плати у
зв'язку зі зміною стану об'єкта оренди.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач порушив взяті на себе
договором зобов'язання в частині
своєчасності внесення орендної плати,
у зв'язку з чим в нього утворилась
заборгованість в розмірі 12 514 грн. 13
коп. за період з 12.01.2013 р. по 31.03.2013 р., з
огляду на що позовні вимоги ФДМУ по
Одеській області в цій частині
підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені на прострочену
суму заборгованості в розмірі 12 514
грн. 13 коп. за період з 12.04.2013 р. по 14.01.2014
р. (відповідно останнім уточненням
позивача), суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Ст. 546 Цивільного кодексу України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою
(штрафом, пенею).

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання:
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями в цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання. Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК
України також передбачено, що одним із
наслідків порушення зобов'язання є
сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551
ЦК України якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача суму пені в
розмірі 1355 грн. 40 коп.

Згідно з ч.6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін), що визначено в ч.1
ст.530 Цивільного кодексу України.

Таким чином суд здійснив власний
розрахунок нарахування пені за період
з 13.04.2013 р. (останній день сплати
орендних платежів відповідно до умов
договору) по 14.01.2014 р. за допомогою
системи «Ліга-Закон» та встановив, що
розмір пені, що підлягає стягненню за
прострочення сплати орендних платежів,
становить 872 грн. 90 коп.

Що стосується вимог позивача про
стягнення плати за фактичне
користування державним нерухомим
майном в розмірі 61 073 грн. 47 коп. за
період з 01.04.2013 р. по 31.12.2013 р., неустойки
за невиконання зобов'язання щодо
повернення орендованого майна у сумі 122
146 грн. 94 коп., суд зазначає
наступне.

Ст. 761 ЦКУ встановлено, що право
передання майна у найм має власник речі
або особа, якій належать майнові права.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2009
р. по справі №2-98/09 за ТОВ «Чкаловський»
визнано право власності на частку у
орендованому державному майні за
договором від 01.07.2003р., яке знаходилось
за адресою: м. Одеса, Французький
бульвар, 85 та складається з будівель
під літерами "А", "Б", "В", "Г", "Д", Н", "З", "К",
"Л", "М", "Н", "П" площею 1210 кв. м.,
відображених у технічному паспорті від
18 травня 2004р. 22.04.2010 р. КП «Одеське МБТІ
та РОН» зареєструвало право власності
ТОВ «Чкаловький» на нежилі будівлі,
номер запису 334 в книзі 95неж-39.

Відповідно до зазначеного техпаспорту,
ТОВ «Чкаловський» набуло право
власності на наступні об'єкти: медичний
пункт площею 15 кв.м. (літ. З), спальний
корпус з адміністративним центром
загальною площею 275,4 кв.м.(літ. А),
спальні будинки 1 типу площею 7,8 кв.м.
кожний кількістю 15 штук (літ. Б), спальні
будинки 2 типу площею 11,5 кв.м. (літ. В),
кожний кількістю 7 штук, спальні
будинки 3 типу площею 10,5 кв.м. кожний
кількістю 15 штук (літ. Г), підсобний
будиночок - 40,1 кв.м. (літ. Д), санвузол
площею 41,2 кв.м. (літ. Е), кафе з літнім
майданчиком 1 - 213,9 кв.м. (літ. К), кафе з
літнім майданчиком 2 - 371,5 кв.м. (літ. М),
кафе з літнім майданчиком 3 - 246,8 кв.м.
(літ. Л).

Таким чином, на момент укладення
договору про внесення змін від 30.04.2010
року відповідач не набув право
власності лише на тверде покриття
площею 6700,0 кв.м., інша ж частина
орендованого майна не належала до
державної власності.

З огляду на таки обставини, вимоги
позивача щодо стягнення плати за
фактичне користування державним
нерухомим майном в розмірі 61 073
грн. 47 коп. за період з 01.04.2013 р. по 31.12.2013
р. та неустойки за невиконання
зобов'язання щодо повернення
орендованого майна у сумі 122 146 грн.
94 коп. не підлягають задоволенню. Також
суд зазначає, що позивач не здійснив
відповідного перерахунку плати за
фактичне користування твердим
покриттям площею 6700,0 кв.м. та
відповідної неустойки за його не
повернення, тобто не надав до суду
належних та допустимих доказів в цій
частині позовних вимог.

Частиною другою статті 795 ЦК України
встановлено, що повернення наймачем
предмета договору найму оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту договір найму
припиняється.

Статтею 785 Цивільного кодексу України
(яка підлягає застосуванню до спірних
відносин в силу частини шостої статті
283 Господарського кодексу України)
унормовано, що у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 27 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
передбачено, що у разі розірвання
договору оренди, закінчення строку
його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Пунктом 10.10 Договору сторони обумовили,
що оренди майно вважається поверненим
Підприємству з моменту підписання
Орендарем та Орендодавцем акта
приймання-передачі.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується що договір
оренди нерухомого майна є припиненим з
01.04.2013 р. Тому обов'язок повернути
орендоване за цим Договором майно -
визнається судом таким, що настав,
оскільки Орендар був зобов'язаний
повернути об'єкт оренди.

Доказів повернення орендованого майна
- тверде покриття площею 6700,0 кв.м.,
орендарем орендодавцеві за актом
приймання-передачі, як цього вимагають
умови договору, на теперішній час
сторонами не представлено.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного Кодексу
України).

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З огляду на те, що на даний час відсутні
докази повернення орендованого майна
відповідачем на користь позивача,
відповідно до порядку, передбаченому у
договорі, суд вважає, що вимоги
позивача в частині зобов'язання
звільнити об'єкт оренди - тверде
покриття площею 6700,0 кв.м., та повернути
його позивачу за актом
приймання-передачі є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги щодо
стягнення з відповідача збитків в сумі
103 070,00 грн.

В обґрунтування заявленої вимоги
позивач послався на те, що, згідно
отриманої інформації щодо пожежі, що
виникла на орендованій ТОВ
„Чкаловський" території, фахівцями
регіонального відділення в
присутності представника Санаторію та
ТОВ „Чкаловський" було здійснено виїзд
на місце оренди та складено Довідка
щодо виконання умов договору оренди
від 14.06.2012р., яким, на думку позивача,
підтверджено факт знищення державного
майна, а саме: двох спальних будинків
3-го типу, площею по 10,5 кв.м. та частково
пошкоджено один сусідній спальний
будинок.

До перевірки надано Акт про пожежу від
07.04.2012 р. складений інспектором ГУ
Держтехнобезпеки в Одеській області,
згідно якого виявлена причина пожежі -
необережне поводження з вогнем не
встановленою особою.

Проаналізувавши викладені обставини,
суд зазначає, що положеннями п.5.4.
договору передбачено, що Орендар
зобов'язаний забезпечити збереження
орендованого державного майна,
запобігати його пошкодженню і
псуванню, тримати Майно в порядку,
передбаченому санітарним нормам та
правилам пожежної безпеки, здійснювати
заходи протипожежної безпеки.

Пунктом 5.10 договору оренди
передбачено, що у разі припинення або
розірвання договору оренди, орендаря
зобов'язано повернути Об'єкт оренди
Підприємству у належному стані та
відшкодувати Підприємству збитки у
разі погіршення стану або втрати
(повної або часткової) Об'єкту оренди.

Пунктом 9.1. договору встановлено, що за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за Договором Орендар несе
відповідальність згідно з чинним
законодавством України.

Частиною 1 статті 27 закону та п.8.2
договору оренди також передбачено,
якщо орендар допустив погіршення стану
орендованого майна або його загибель,
він повинен відшкодувати
орендодавцеві збитки, якщо не доведе,
що погіршення або загибель майна
сталися не з його вини.

Відповідно до наданого позивачем акту
про пожежу, на території, орендованій
ТОВ «Чкаловський» сталась пожежа,
ймовірною причиною якої визнано
необережне поводження з вогнем
невстановленою особою. Окрім цього,
Актом встановлено розмір збитків:
прямі - 50 000 грн., побічні - 53 070 грн.

Відповідно до Порядку обліку пожеж та
їх наслідків, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 2003 р. №2030 та Методики оцінки
збитків від наслідків надзвичайних
ситуацій техногенного і природного
характеру, прямі збитки від пожеж -
оцінені в грошовому вираженні
матеріальні цінності, знищені та/або
пошкоджені внаслідок безпосереднього
впливу небезпечних факторів пожежі;
побічні збитки від пожеж - оцінені у
грошовому вираженні витрати на гасіння
пожежі (вартість вогнегасних речовин,
пально-мастильних матеріалів тощо),
ліквідацію її наслідків (враховуючи
соціально-економічні та екологічні
втрати), у тому числі на відбудову
об'єкта; втрати, зумовлені простоєм у
виробництві, перервою в роботі, зміною
графіка руху транспортних засобів
тощо.

Як випливає з визначення побічних
збитків, такі збитки не спричинені
безпосередньо ні Регіональному
відділенню Фонду державного майна по
Одеській області, ні ДЗ СКС ім. В.П.
Чкалова, вони не понесли жодних витрат
на гасіння пожежі та ліквідацію її
наслідків, а отже, виходячи з
наведеного, вимога про стягнення таких
побічних збитків не підлягає
задоволенню.

Побічні збитки визначаються на
підставі довідки, складеної згідно з
документами бухгалтерського обліку.
Відповідальність за достовірність
відомостей про збитки несуть особи, які
подали таку довідку. У разі відсутності
документів про побічні збитки їх
розмір визначається за методикою, що
розробляється відповідним центральним
органом виконавчої влади з урахуванням
специфіки його діяльності.

Прямі та побічні збитки, завдані
пожежею фізичним особам, визначаються
на підставі відомостей страхових
організацій, витягів з рішень судових
органів, документів чи письмових заяв
власників майна.

Окрім цього, відповідно до Договору
страхування майна №4003404 від 17.06.2011 р,
між ТОВ «Чкаловський» та акредитованою
РВ ФДМУ по Одеській області страховою
компанією «ІНТЕР-ПЛЮС»,
вигодонабувачем зазначено саме РВ ФДМУ
по Одеській області.

Відповідно до цього договору Страховик
здійснює страхування від певних
ризиків, в тому числі і пожежі, та
зобов'язується здійснити страхову
виплату у разі настання страхового
випадку щодо застрахованого
орендованого майна загальною площею 8
258,9 кв.м., розташованого на площі 2,9 га (п.
1.1. Договору страхування). Розмір збитку
та належного страхового відшкодування
розраховується виходячи з наступного:

А) у випадку повного знищення майна -
коли витрати на відновлення
перевищують дійсну вартість об'єкту,
розмір збитку визначається шляхом
вибору меншої з сум:

- суми, розрахованої методом
вирахування з його дійсної вартості, на
момент

настання страхового випадку, вартості
залишків;

- суми, необхідної для придбання та
виготовлення майна, повністю
аналогічного

застрахованому, на момент настання
страхового випадку;

Б) у випадку пошкодження майна основою
для визначення розміру виплати
страхового відшкодування є вартість
відновлення пошкодженого майна в межах
страхової суми, вказаної в Договорі
страхування. Вартість відновлення
визначається як сума, необхідна для
відновлення втраченого чи
пошкодженого в результату настання
страхового випадку майна до первісного
стану, з врахуванням зносу та
особливостей ціноутворення у
місцевості розташування
застрахованого об'єкта.

Страховик здійснює відшкодування у
розмірі прямого дійсного збитку, але не
більше обумовленої в Договорі
страхової суми (п.п. 9.4.-9.9. Договору
страхування).

Відповідно до наданих Страхувальником
завірених печаткою ТОВ «Чкаловський»
копій документів, а саме: Витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №25936731 від 22.04.2010 року, нежилі
будівлі, розташовані за адресою: м.
Одеса, бульвар Французький (бульвар
Пролетарський), 85 є приватною власністю
ТОВ «Чкаловський» в частці 1/1.
Підставою виникнення права власності є
рішення Приморського районного суду м.
Одеси.

Відповідно до п 9.4. Договору
страхування розмір збитку, заподіяного
застрахованому майну, визначається,
зокрема, на основі документів, що
підтверджують розмір збитку.

Разом з тим, ТОВ «Чкаловський» було
надано Страховику довідку від 20.04.2012
року, вихідний № 3 про те, що літні
спальні будиночки, розташовані за
адресою: м. Одеса, Французький бульвар,
85, є власністю та знаходяться на
балансі підприємства. Балансова
вартість одного літнього спального
будиночка станом на 31.12.2011 р. складає 3000
(три тисячі) гривень.

Отже, враховуючи той факт, що
Страхувальником було надано документи,
які підтверджують право власності ТОВ
«Чкаловський» на пошкоджені літні
будиночки та, відповідно, право на
надання довідки про балансову вартість
будиночка, загальна балансова вартість
трьох пошкоджених пожежею літніх
будиночків складає 9000 (дев'ять тисяч)
гривень. Отже загальний розмір збитку
та належного страхового відшкодування
за Договором складає також 9000 (дев'ять
тисяч) гривень.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Досліджуючи правові підстави
пред'явлення вимоги позивачем про
покладення відповідальності на
відповідача, суд встановив, що сума,
заявлена Позивачем до стягнення, є
необґрунтованою та розрахованою без
достатніх на те підстав, зокрема і без
врахування того факту, що до суми
збитків, спричинених пожежею, включено
і збитки, спричинені ТОВ «Чкаловський»
власнику майна та суми витрат,
пов'язаних із гасінням пожежі (побічних
збитків).

Решту доводів і поданих сторонами
доказів, відхилення яких не
обґрунтовано вище, суд відхиляє як
такі, що не мають значення для
вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона: повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми. Докази
витребовуються судом у ході розгляду
справи лише у разі подання
відповідного клопотання - на суд не
покладено обов'язку вказувати стороні,
які докази вона повинна подати на
підтвердження свої вимог чи
заперечень, або проводити розшук тих чи
інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк
розгляду справи, достатність часу у
будь-якої із сторін для надання доказів
на підтвердження власних доводів, для
спростування обставин чи доводів
протилежної сторони та для подання
суду клопотання про витребування таких
доказів у інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з стягненням з відповідача
заборгованості по орендній платі в
сумі 12 514 грн. 13 коп., пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в сумі 872 грн. 90 коп.,
зобов'язання відповідача повернути
позивачу орендоване майно - тверде
покриття площею 6700,0 кв.м., за актом
приймання-передачі.

При вирішенні питання розподілу
судових витрат суд виходить з
наступного.

Позовна заява містить крім вимоги про
стягнення у розмірі 300159,94 (за останніми
уточненнями) і вимогу про зобов'язання
відповідача ТОВ "Чкаловський"
повернути ДЖ "Спеціалізований
(спеціальний) Клінічний санаторій ім.
В.П. Чкалова", тому зазначена позовна
заява, оплачується судовим збором як за
ставками, встановленими для позовів
немайнового характеру, так і за
ставками, встановленими для позовів
майнового характеру. Згідно платіжного
доручення №341 від 16.08.2013р. та квитанції
№1091437 від 14.08.2013 р. позивачем сплачено
5114,68 грн. судового збору.

Згідно статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору пропорційно розміру задоволених
позовних вимог що разом складає 1414,74
грн. (267,74 грн. + 1147,00 грн.)

Керуючись ст.ст. 32, 33, 38, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Одеській області - задовольнити
частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Чкаловський» (65058, м.
Одеса, Французський бульвар, буд. 85, ) на користь Державного
бюджету України (отримувач: ГУДКСУ в
Одеській області (Приморський р-н), р/р
0008, МФО 828011, , банк
отримувач: ГУ ДКСУ в Одеській області)
заборгованість в розмірі 12 514
(дванадцять тисяч п'ятсот чотирнадцять)
грн. 13 коп., суму пені в розмірі 872
(вісімсот сімдесят дві) грн. 90 коп.

3. Зобов'язати товариства з обмеженою
відповідальністю «Чкаловський» (65058, м.
Одеса, Французський бульвар, буд. 85, ) повернути Державному
закладу „Спеціалізований
(спеціальний) Клінічний санаторій ім.
В.П. Чкалова» Міністерства охорони
здоров'я України (65058, м. Одеса,
Французький бульвар, 85 Код )
державне нерухоме майно - тверде
покриття площею 6700,0 кв.м., за актом
приймання-передачі.

4. В решті позову - відмовити.

5. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Чкаловський» (65058, м.
Одеса, Французський бульвар, буд. 85, ) на користь регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Одеській області (р/р
4570, МФО 828011, , банк
отримувач: ГУ ДКСУ в Одеській області)
судові витрати в розмірі 1414 (одна
тисяча чотириста чотирнадцять) грн. 74
коп.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та
підписано 17.02.2013 року.

Головуючий
Зайцев Ю.О.

Суддя
Гут С.Ф.

Суддя
Никифорчук М.І.