ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р.
Справа № 922/4072/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,
суддя Барбашова С.В. , суддя
Плужник О.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх.
№59Х/3-9) на рішення господарського
суду Харківської області від 18.12.13 у
справі № 922/4072/13

за позовом ТОВ ТД "Ельдорадо", м. Суми

до ПАТ "Хлібзавод "Салтівський",
м.Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013р. позивач звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з відповідача, ПАТ
"Хлібозавод "Салтівський", основної
заборгованості за договором поставки
№ 166 від 07.02.2012р. в сумі 571880,00 грн.,
штрафних санкцій, нарахованих за
період з 01.08.2013р. по 23.09.2013р., у розмірі
8743,19 грн., у тому числі 3% річних у сумі
1628,60 грн. та пені в сумі 7114,59 грн. та
судових витрат.

Представник позивача звернувся із
заявою про зменшення позовних вимог, в
якій просив стягнути з відповідача
основну заборгованість в сумі 526880,00
грн., штрафні санкції у розмірі 8603,47
грн., в тому числі 3% річних за період з
30.07.2013р. по 23.09.2013р. в сумі 1603,93 грн. та
пеню за період з 30.07.2013р. по 23.09.2013р. в
сумі 6999,54 грн., зазначена заява прийнята
судом.

Рішенням господарського суду
Харківської області від .0.2013 р. по
справі №922/4072/13 ( суддя Кухар Н.М.)
позовні вимоги задоволено повністю,
стягнуто з відповідача основну
заборгованість у сумі 526880,00 грн.;
штрафні санкції у розмірі 8603,47 грн., у
тому числі: 3% річних - 1603,93 грн. за період
з 30.07.2013р. по 23.09.2013р. та пеню - 6999,54 грн. за
період з 30.07.2013р. по 23.09.2013р.; а також
витрати з оплати судового збору в
розмірі 10709,67 грн., з посиланням на
невиконання умов договору в частині
оплати отриманого товару.

Відповідач з рішенням господарського
суду не погоджується, вважає його
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
надав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі зазначив, що
у нього відсутні підстави для оплати
пені на підставі того, що товар йому був
поставлений без рахунків фактур,а
умовами договору не передбачена оплата
3% річних.

Позивач вважає рішення суду законним
та обґрунтованим, прийнятим відповідно
до норм чинного законодавства, просить
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
03.02.2014 року, у зв'язку з хворобою судді
Пушая В.І., для розгляду даної справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді
Плужник О.В., Барбашова С.В.

Представники позивача та
відповідача в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила, що
07.02.2012р. між ТОВ "ТД Ельдорадо"
(позивачем) та ПАТ "Хлібзавод
"Салтівський" (відповідачем) укладений
Договір поставки № 166, згідно п. 1.1.
якого позивач (постачальник)
зобов'язався передати у власність
відповідача (покупця) товар, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити даний товар.

Предметом даного Договору є борошно
пшеничне та житнє, висівки (п. 2.1.
Договору).

У п. 3.4. Договору зазначено, що
оплата за поставлений товар
здійснюється у безготівковому порядку
з відстрочкою платежу на 5 банківських
днів від дати поставки. Оплата
вважається здійсненою на дату
надходження грошових коштів на
банківський рахунок(в касу)
Постачальника. Грошові кошти,які
сплачуються за товар,перераховуються
Постачальнику в національній валюті
України - гривні.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що
постачальник надає покупцю наступні
документи на товар: рахунок; видаткові
накладні на партію товарів,податкові
накладні,документ про відсутність
ГМО,посвідчення якості,санітарно -
гігієнічний висновок,протокол
випробування на показники безпеки.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що позивач належним чином
виконував свої обов'язки за Договором,
здійснював поставки замовленого
товару, проте відповідач частину
поставленого товару не оплатив, актом
звірки взаємних розрахунків за період
з 01.08.2013р. по 31.08.2013р. станом на 31.08.2013р.,
підтверджується заборгованість
відповідача в сумі 609320,00 грн.

Як свідчать матеріали справи
відповідачем частково сплачено
заборгованість на загальну суму 125000,00
грн., а саме: 03.09.2013р. - 50000,00 грн., 09.09.2013р. -
15000,00 грн., 10.09.2013р. - 30000,00 грн., 12.09.2013р. -
10000,00 грн. та 17.09.2013р. - 20000,00 грн.

У вересні 2013 року позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму
87560,00 грн., станом на дату подання
позовної заяви до суду відповідачем
частково сплачено суму основної
заборгованості у розмірі 45000,00 грн.

Суд першої інстанції правомірно
встановив, що загальна сума основної
заборгованості відповідача перед
позивачем склала 526880,00 грн., яка
визнана відповідачем, про що свідчить
підписаний представником відповідача
Акт звіряння взаємних розрахунків за
період з 01.02.2012р. по 20.11.2013р.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Як свідчать матеріали справи в строк
встановлений у договорі, а саме 5
банківських днів від дати поставки
частина товару не оплачена.

Суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов в частині стягнення
основної заборгованості у сумі 526880,00
грн.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
стягнення неустойки.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що
у випадку прострочення здійснення
оплати за товар у строки, зазначені в
пункту 3.4. цього Договору, покупець
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми несвоєчасно перерахованих
грошових коштів за кожен день
прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Суд першої інстанції, перевіривши
здійснений позивачем розрахунок,
обгрунтовано визнав вимоги про
стягнення з відповідача 6999,54 грн. пені
за період з 30.07.2013р. по 23.09.2013р. законними
та задовольнив позов в цієї частині.

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження відповідача про те, що у
нього відсутні підстави для оплати
пені на підставі того, що товар йому був
поставлений без рахунків фактур,
виходячи з наступного.

Згідно п.14 Інструкції про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
якості, приймання продукції по якості і
комплектності здійснюється в точній
відповідності із стандартами,
технічними умовами, основними і
особливими умовами поставки, іншими
обов'язковими для сторін правилами, а
також по супровідним документам, які
засвідчують якість і комплектність
продукції, що постачається (технічний
паспорт, сертифікат, посвідчення про
якість, рахунок-фактура, специфікація і
т.п.). Відсутність вказаних супровідних
документів або деяких з них не припиняє
приймання продукції. В даному випадку
складається акт про фактичну якість і
комплектність поставленої продукції, і
в акті зазначається, які документи
відсутні.

Таким чином, якщо виявлено
неправильне оформлення супровідних
документів, Відповідач мав право або
припинити прийняття товару або
прийняти товар та скласти Акт про
виявленні недоліки в супровідних
документах товарів або щодо
невідповідності якості, чи кількості
поставленого товару.

Всупереч вищевказаному відповідачем
прийняті усі поставлені йому товари,
свідченням чого є підписані видаткові
накладні та довіреності на отримання
ТМЦ,без зауважень при прийнятті товару,
в видаткових документах є посилання на
роз. док.: рахунки на оплату покупцеві….

Як свідчать матеріали справи
відповідач не надав доказів
відсутності рахунків фактур на час
прийняття товару від позивача,
відсутні також листи та відповідні
претензії до позивача на час прийняття
товару.

Відповідно до ст. 666 ЦК України якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання, а у разі не передання
продавцем приналежностей товару або
зазначених документів у встановлений
строк, покупець вправі відмовитися від
договору купівлі-продажу та повернути
товар продавцеві.

Згідно ч. 1 ст. 688 ЦК України покупець
зобов'язаний повідомити продавця про
порушення ним умов договору
купівлі-продажу щодо кількості,
асортименту, якості, комплектності,
тари та (або) упаковки товару у строк,
встановлений договором або актами
цивільного законодавства.

Колегія суддів встановила, що
відповідачем не надано належних
доказів які б свідчили про
відсутність рахунків - фактур,
звернення відповідача до позивача з
вимогою надати рахунки - фактури та про
неможливість оплати поставленого
товару.

Отже, відповідач не надав доказів
порушення умов договору позивачем та
повинен був оплатити отриманий без
зауважень товар, згідно з умовами
договору та штрафні санкції за
прострочення оплати.

Відповідно до ч.1,2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Посилання відповідача на
необґрунтоване стягнення 3% річних
,тому що у договорі відсутня
відповідальність у вигляді сплати 3%
річних, а відповідальність у вигляді
нарахування пені закріплена у п.6.2
договору безпідставне та не відповідає
вимогам норм діючого законодавства.

Передбачена ст. 625 ЦК України
відповідальність у вигляді сплати
інфляційних та річних не є неустойкою,
передбаченою ст..549 ЦК України, та
застосовується незалежно від
наявності умови про сплату
інфляційних та річних у договорі.

Суд першої інстанції правомірно
задовольнив позов в частині стягнення
3% річних за період з 30.07.2013р. по 23.09.2013р. в
розмірі 1603,93 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, що
відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в
рішенні господарського суду,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи, а мотиви
відповідача не можуть бути підставою
для його скасування, керуючись ст.ст.
526, 530, 610, 611, 612, 625, 666,688, 692, 712 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 193, 232
Господарського кодексу України, ст. 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", ст.ст. 101-105 ГПК України
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 18.12.2013р. по
справі №922/4072/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції: Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано
07.02.2014 року

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.