КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. Справа№ 5011-35/12317-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Станіка С.Р.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача - Клебан Н.В., довіреність
№ 1254 від 24.07.2012; Страшок А.А., адвокат,
договір № 1 від 21.01.2014;

від відповідача - представник не
прибув;

від третьої особи - Кривенда М.В.,
довіреність № б/н від 31.01.2014,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" на рішення
господарського суду міста Києва від
25.11.2013 у справі № 5011-35/12317-2012 (колегія
суддів у складі: головуючий суддя -
Літвінова М.Є., судді - Ломака В.С., Босий
В.П.) за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк", за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал"
про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5
звернулася до господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк" про
визнання недійсним кредитного
договору № 33/КВ-06 від 26.05.2006.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 25.11.2013 у справі № 5011-35/12317-2012
позовні вимоги задоволено повністю;
визнано недійсним кредитний договір №
33/КВ-06 від 26.05.2006.

При ухваленні рішення по даній справі
суд першої інстанції дійшов висновку
про наявність підстав для визнання
оскаржуваного договору недійсним.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва від 25.11.2013 у справі № 5011-35/12317-2012
скасувати та прийняти нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Апеляційна скарга, мотивована, зокрема,
тим, що підтвердженням досягнення
згоди щодо умов договору є його
підписання позивачем.

Крім цього, апелянт посилається на
отримання позивачем кредитних коштів
за договором.

Представник третьої особи в судовому
засіданні 18.02.2014 підтримав апеляційну
скаргу, та просив її задовольнити, а
рішення суду першої інстанції
скасувати.

Представники позивача в судовому
засіданні 18.02.2014 проти апеляційної
скарги заперечили та просили залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянт правом на участь свого
представника в судовому засіданні не
скористався, хоча про дату час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо
неможливості бути присутнім в даному
судовому засіданні від відповідача до
суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка
представників сторін не визнавалася
обов'язковою.

Крім цього, апеляційна скарга подана
саме відповідачем, а отже його позиція
є викладеною та зрозумілою.

За наведених обставин, апеляційна
скарга розглянута судом у даному
судовому засіданні по суті з
винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк", як кредитором та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5,
як позичальником 26.05.2006 р. укладено
Кредитний договір №33/КВ-06 на відкриття
відновлювальної кредитної лінії (в
іноземній валюті).

За предметом даного договору (п. 1.1)
банк відкриває позичальнику
відновлювальну відкличну кредитну
лінію та в її межах надає на наступних
умовах: ліміт кредитування 99 000,00
доларів США; строк кредитної лінії
становить з 26.05.2006 до 25.05.2009 з наступним
графіком зменшення ліміту
кредитування: 25.08.2008р. на 10 000,00 доларів
США; 25.09.2008 р. на 10 000,00 доларів США; 25.10.2008
р. на 10 000,00 доларів США; 25.11.2008 р. на 10 000,00
доларів США; 25.12.2008 р. на 10 000,00 доларів
США; 25.01.2009 р. на 10 000,00 доларів США; 25.02.2009
р. на 10 000,00 доларів США; 25.03.2009 р. на 10 000,00
доларів США; 25.04.2009 р. на 10 000,00 доларів
США; 25.05.2009 р. на 9 000,00 доларів США; мета
використання коштів - придбання
автотранспортних засобів та
поповнення обігових коштів; процентна
ставка - 15,0 % річних; комісія за
підготовку та оформлення Договору - 150,
00 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору видача
кредитних коштів в межах кредитної
лінії здійснюється окремими частинами
(Транш). Підставою для видачі кожного
окремого траншу є заява позичальника.
Строк розгляду банком заяви не може
перевищувати 2-х робочих днів.

Для надання кредитних коштів банк
відкриває позичальнику позичковий
рахунок НОМЕР_5 в Вінницькій філії ТОВ
"Укрпромбанк", МФО 302515 (п. 2.2 Договору).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що
надання кожного траншу здійснюється
шляхом:

- перерахування коштів з позичкового
рахунку на поточний рахунок
позичальника НОМЕР_3 Вінницькій філії
ТОВ "Укрпромбанк", МФО 302515;

- шляхом оплати з позичкового рахунку
розрахункових документів позичальника
(у випадках, коли це дозволено чинним
законодавством України);

- перерахування коштів з позичкового
рахунку на рахунок №290029001 в Вінницькій
філії ТОВ "Укрпромбанк", МФО 302515, з
подальшим продажем валюти на МВРУ та
зарахуванням суми, отриманої від
продажу, на поточний рахунок
позичальника.

Згідно п. 4.1 договору повернення
кредиту позичальником здійснюється
шляхом перерахування коштів із свого
поточного рахунку на позичковий
рахунок. Заборгованість за кредитом
повертається позичальником не пізніше
останнього дня строку кредитної лінії,
передбаченого п.1.1 цього Договору.

Відповідно до п. 4.7 договору шляхом
підписання цього Договору позичальник
доручає банку здійснювати договірне
списання з будь-яких його
(позичальника) рахунків, відкритих в
ТОВ "Укрпромбанк" (в т.ч. рахунків в
іншій валюті, ніж валюта кредиту),
коштів в сумах, необхідних для
повернення кредиту, сплати процентів
за його користування, штрафних санкцій
та інших платежів позичальника за цим
Договором. При цьому, здійснюється
утримання комісії у відповідності з
діючими тарифами банку та передбачених
чинним законодавством зборів та
податків.

Пунктом 5.2.7 договору передбачено, що
банк має право самостійно списувати з
будь-яких рахунків позичальника,
відкритих у ТОВ "Укрпромбанк" кошти та
спрямовувати їх на погашення
заборгованості по кредиту, сплату
процентів за користування кредитом,
штрафних санкцій та інших платежів за
цим Договором у відповідності до п. 4.7
цього Договору.

До даного кредитного договору
сторонами вносились зміни шляхом
укладення договорів № 1 від 15.08.2006, № 2
від 27.03.2007, № 3 від 14.05.2007, № 4 від 22.08.2007,
№5 від 31.10.2008, №6 від 16.01.2009 та № 7 від
13.10.2009, в яких, зокрема, було погоджено:
збільшення ліміту кредитування (300 000,00
доларів США); розширення видів
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором (іпотека
нерухомого майна, застава транспортних
засобів, порука фізичної особи); зміну
строку кредитної лінії (до 28.12.2012 р.).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за даним
кредитним договором 29.05.2006 між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк", як
іпотекодержателем та ОСОБА_2, як
іпотекодавцем укладено іпотечний
договір.

Крім цього, між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк", як
заставодержателем та ОСОБА_5, як
заставодавцем 15.08.2006 укладено договір
застави транспортних засобів № 33/Zк-06,
яким також забезпечено виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором №33/КВ-06 від 26.05.2006 р.

Згодом, а саме 31.10.2008 між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк", як
кредитором, фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_5, як боржником та
ОСОБА_2, як поручителем укладено
договір поруки № 33/Zквпор-08.

За умовами даного договору поручитель
поручився перед кредитором за
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором №33/КВ-06 від 26.05.2006
р.

Зазначений договір поруки № 33/Zквпор-08
від 31.10.2008 визнано недійсним рішенням
Вінницького районного суду Вінницької
області від 14.08.2012 у справі № 2-597/11.

Крім цього, даним рішенням визнано
недійсними підпункти 3.1.1 та 3.1.3
договору № 5 від 31.10.2008 про внесення
змін до кредитного договору №33/КВ-06 від
26.05.2006 р.

Зазначене рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
14.08.2012 у справі № 2-597/11 було змінено
рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 29.10.2012 лише в частині
розподілу витрат на правову допомогу; в
решті залишено без змін.

Крім цього, рішенням Вінницького
районного суду Вінницької області від
04.06.2013 у справі № 128/172/13-ц договір
іпотеки від 29.05.2006, укладений між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" та ОСОБА_2 також
визнано недійсним.

ТОВ "Український промисловий банк"
01.03.2011 р. звернулося до господарського
суду Вінницької області з позовом про
стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5 заборгованості за Кредитним
договором № 33/КВ-06 на відкриття
відновлювальної кредитної лінії (в
іноземній валюті) від 26.05.2006 р. в сумі 1 317
874,77 грн.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 04.09.2012 р. у
справі № 7/39/2011/5003 позов задоволено,
вирішено стягнути з відповідача на
користь позивача 118 282,39 доларів США
(еквівалент 938 582,60 грн.) основного боргу,
16 176,35 доларів США (еквівалент 128 360,95
грн.) заборгованості з нарахованих
відсотків за користування кредитом, 34
729,01 доларів США (еквівалент 275 578,17 грн.)
пені за несвоєчасне погашення кредиту,
1 412,72 доларів США (еквівалент 11 210,07 грн.)
за несвоєчасне погашення процентів за
користування кредитом, а також 13 537, 32
грн. відшкодування витрат пов'язаних зі
сплатою державного мита та 236, 00 грн.
відшкодування витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Зазначене рішення господарського суду
Вінницької області не набрало законної
сили у зв'язку з його апеляційним
оскарженням.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.12.2012 р.
апеляційне провадження у справі №
7/39/2011/5003 було зупинено до набрання
законної сили судовим рішенням у даній
справі № 5011-35/12317-2012.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
даний справи, дійшла висновку про
обґрунтованість позовних вимог, з
огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення прав та обов'язків, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Положення ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України передбачають такий спосіб
захисту порушеного права як визнання
недійсним правочину (господарської
угоди).

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" правочин може
бути визнаний недійсним лише з
підстав, визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до зазначених норм ст. 203
Цивільного кодексу України:

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Перелік вказаних вимог, додержання
яких є необхідним для дійсності
правочину, є вичерпним.

Згідно ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 4 зазначеної статті
передбачено, якщо фізична особа у
зв'язку з хворобою або фізичною вадою
не може підписатися власноручно, за її
дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.
Підпис іншої особи на тексті правочину,
що посвідчується нотаріально,
засвідчується нотаріусом або
посадовою особою, яка має право на
вчинення такої нотаріальної дії, із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє. Підпис іншої
особи на тексті правочину, щодо якого
не вимагається нотаріального
посвідчення, може бути засвідчений
відповідною посадовою особою за місцем
роботи, навчання, проживання або
лікування особи, яка його вчиняє.

Так, в оскаржуваному кредитному
договорі в графі "реквізити та підписи
сторін" від позичальника значиться
фізична особа - підприємець ОСОБА_5 та
міститься підпис особи.

Будь-які вказівки про те, що підпис від
імені ФОП ОСОБА_5 виконано іншою особою
за дорученням позичальника в договорі
відсутні.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи (т. 3, а с. 27-33) Висновку експерта
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
УМВС України у Вінницькій області від
25.06.2013 № 204, проведеного в рамках
досудового слідства у кримінальному
провадженні на підставі постанови
слідчого про призначення судової
почеркознавчої експертизи від 17.06.2013,
підписи в кредитному договору №33/КВ-06
від 26.05.2006 р. напроти друкованого
напису "Позичальник" на 1 та 2 сторінці
кредитного договору та напроти
друкованого напису "ОСОБА_5." на 2 та 3
сторінці кредитного договору виконані
не гр. ОСОБА_5, а іншою особою.

Крім цього, відповідно до зазначеного
висновку підписи в додаткових угодах
до кредитного договору №33/КВ-06 від
26.05.2006 р. №№ 2, 3, 4, 5, 6 та 7, а також підпис
в договорі поруки № 33/Zквпор-08 від 31.10.2008
напроти друкованого напису "ОСОБА_5."
також виконані не гр. ОСОБА_5, а іншою
особою.

Враховуючи те, що оскаржуваний
кредитний договір підписано не
позичальником або уповноваженою ним
особою, чим порушено норму ч. 4 ст. 207
Цивільного кодексу України, він
підлягає визнанню недійсним.

Крім цього, кредитні кошти, надання
яких передбачено договором, не були
перераховані позичальнику - ФОП
ОСОБА_5

Відповідно до Висновку
судово-економічної експертизи
(проведеної в межах господарської
справи № 7/39/2011/5003) Вінницького
відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України № 3015 від 12.06.2012 р., кошти з
позичкового рахунку НОМЕР_5 на рахунки,
що передбачені умовами кредитного
договору №290029001 та №682, з
призначенням платежу: "видача кредиту
згідно кредитного договору № 33/КВ-06 від
26.06.2006 р." не надходили. Натомість, ТОВ
"Український промисловий банк"
перерахував 300 000, 00 доларів США з
позичкового рахунку НОМЕР_5 на рахунок
НОМЕР_2, відкритий згідно договору
банківського рахунку в іноземній
валюті № 682-06 від 24.05.2006 р. ФОП ОСОБА_5, з
призначенням платежу: "видача кредиту
зг.дог. № 33/КВ-06 від 26.05.2006 р…", що не
відповідає вимогам п. 2.3. кредитного
договору № 33/КВ-06 від 26.05.2006 р.,
Додаткових угод щодо внесення змін до
п. 2.3. кредитного договору №
33/КВ-06 від 26.05.2006 р. на дослідження не
надано.

Також, за результатами дослідження
документів, а саме: банківських
виписок, меморіальних ордерів заяв на
видачу траншів та розпоряджень
бухгалтерії експертом було
встановлено, що сума коштів, яка
надійшла на рахунок НОМЕР_2 відкритий
згідно Договору банківського рахунку
№682-06 від 24.05.2006 р. ФОП ОСОБА_5 з
призначенням платежу "видача кредиту
зг. дог. № 33/КВ-06 від 26.05.2006 р…" становить
300 000, 00 доларів США. Кредит надавався
згідно заяв на видачу траншів ОСОБА_5 на
рахунок НОМЕР_2 застосування якого не
передбачено кредитним договором
№33/КВ-06від 26.05.2006 р., які в подальшому
списано з рахунка НОМЕР_2 як зазначено в
призначенні платежу, на підставі заяв
на продаж іноземної валюти. На
дослідження заяв власника рахунку ФОП
ОСОБА_5, на підставі яких здійснювалось
списання коштів з рахунку НОМЕР_2 не
надано.

Крім цього, в експертному висновку
зазначено, що в матеріалах справи
№7/39/2011/5003 наявні заяви про продаж
іноземної валюти від імені ВФ ТОВ
"Укрпромбанк" на суму 281618, 20 доларів США,
де зазначено: "доручаємо вам списати
іноземну валюту, що нам належить, з
рахунку №515 в банку ТОВ
"Укрпромбанк", МФО 321228,
та здійснити її продаж на таких умовах:
(кредит ФОП ОСОБА_5) … за курсом
уповноваженого банку… перерахувати
гривневий еквівалент на рахунок
№2 в Вінницьку філії ТОВ
"Укрпромбанк…". Згідно банківських
виписок по рахунку НОМЕР_3 на рахунок
НОМЕР_3, відкритий згідно Договору
банківського рахунку №682-06 від 24.05.2006 р.
та застосування якого передбачено
кредитним договором, надійшли кошти з
рахунку № з призначенням платежу
"За продану валюту … по курсу… зг.
заяви від … за мінусом комісії 0, 1 %..." в
сумі 1506185, 68 грн., які списані готівкою в
день надходження з призначенням
платежу на придбання товару та на
поновлення корпоративної картки (в
призначенні платежу не вказано номер
картки та кому вона належить) в сумі
1504313,52 грн. Тоді, як згідно п. 2.3.
кредитного договору №33/КВ-06 від 26.05.2006
р. у разі подальшого продажу виданої
валюти на МВР, кошти перераховуються з
позичкового рахунку на рахунок №290029001
з подальшим продажем валюти та
зарахуванням суми, отриманої від
продажу на поточний рахунок
позичальника. В матеріалах справи
відсутні первинні документи на видачу
готівки з рахунку НОМЕР_3, заяви на
продаж іноземної валюти власника
рахунка НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_5, що є
підставою для списання коштів з
зазначеного рахунку, тому встановити
яку суму коштів за кредитним договором
№ 33/КВ-06 від 26.05.2006 р. було отримано
безпосередньо ФОП ОСОБА_5 експертом не
видається за можливе.

За результатами дослідження
документів, а саме копій меморіальних
ордерів, платіжних доручень, заяв на
переказ готівки в рахунок погашення
заборгованості по кредиту за кредитним
договором № 33/КВ-06 від 26.05.2006р.
експертом також встановлено, що ТОВ
"Укрпромбанк" зараховано суму в розмірі
181717,61 доларів США. Надані на
дослідження копії платіжних доручень
не містять підписів уповноважених осіб
клієнта та відбиток його печатки, копії
меморіальних ордерів та заява на
переказ готівки не містять підписів
осіб відповідальних за здійснення
операцій, а лише відтиск штампу та
підпис про засвідчення копій, що не
відповідає вищезазначеним вимогам
постанови №566 від 30.12.1998 р. щодо
оформлення первинних документів.

Обґрунтовуючи висновок експерт вказав
на те, що при укладенні оспорюваного
кредитного договору було визначено, що
надання кожного траншу здійснюється
шляхом перерахування коштів з
позичкового рахунку НОМЕР_5 на поточний
рахунок позичальника НОМЕР_3, проте як
допущена у вказаних номерах рахунків
невідповідність спричиняє
неможливість зарахування коштів з
вказаного позичкового рахунку (в
іноземній валюті) на поточний рахунок
(в національній валюті).

Також, згідно з Висновком спеціаліста
№ 1 від 18.09.2012р., складеного
Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
УМВС України у Вінницькій області на
підставі постанови про призначення
економічного дослідження від 17.09.2012р.
по кримінальній справі №12290062, кошти з
позичкового рахунку НОМЕР_5 на рахунки,
що передбачені умовами кредитного
договору №290029001 та №682, з
призначенням платежу: "видача кредиту
згідно кредитного договору № 33/КВ-06 від
26.06.2006 р." не надходили.

Крім цього, Висновком від 28.02.2013р.
№2014/206/13-21 судово-економічної
експертизи, проведеної в межах
кримінальної справи №12290062 Вінницьким
відділенням Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, встановлено, що за
результатами дослідження матеріалів
кримінальної справи №12290062, зокрема,
виписок банку, кошти з позичкового
рахунку НОМЕР_5 на рахунки, що
передбачені умовами кредитного
договору (п. 2.3.) №290029001 та №682 з
призначенням платежу "видача кредиту
згідно кредитного договору № 33/КВ-06 від
26.05.2006 р." не надходили.

Зазначені висновки узгоджуються з
даними Акту Вінницької
міжрегіональної державної податкової
інспекції від 14.10.2010 р. №546-17/НОМЕР_1 "Про
результати документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_5, за період з 01.04.2007 р. по
31.03.2010 р.", в якому серед даних про
наявність відкритих рахунків у
банківських установах відсутній
рахунок 682.

Крім цього, у зазначеному висновку
вказується на те, що механізм видачі та
погашення кредиту (п. 2.3. кредитного
договору № 33/КВ-06 від 26.05.2006 р.) не
передбачає застосування рахунків
НОМЕР_2 та НОМЕР_4

Крім того, судовий експерт зазначив, що
копії меморіальних ордерів № 3 від
29.05.2006 р., № 2 від 30.05.2006 р., № 1 від 03.08.2006
р., № 1 від 16.08.2006 р., № 1 від 28.03.2007 р., № 12
від 15.05.2007 р. не підтверджують факт
перерахування, видачі та отримання
коштів в сумі 300 000, 00 дол. США ОСОБА_5

Зокрема, вказані меморіальні ордери не
містять підписів осіб, відповідальних
за здійснення операцій, а лише відтиск
штампу банку та підпис про засвідчення
копії, що не відповідає вимогам
Постанови №566 від 30.12.1998 р. щодо
оформлення первинних документів, а
заявки на продаж іноземної валюти ФОП
ОСОБА_5 не підтверджені заявками про
продаж іноземної валюти банком.

В матеріалах даної справи також
міститься Висновок експерта від 30.07.2012
р. №325-П, складений Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
УМВС України у Вінницькій області на
підставі постанови про призначення
почеркознавчої експертизи від 24.07.2012р.
по кримінальній справі №12290062/2.

Згідно зазначеного висновку підпис в
графі "Керівник підприємства" навпроти
прізвища ОСОБА_5 в оригіналі заяви про
продаж іноземної валюти від 15.05.2007р.
виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою.

Отже, наведеними висновками експертів
підтверджується не отримання
кредитних коштів позичальником за
оскаржуваним договором.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
не підписання позивачем оскаржуваного
кредитного договору суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
визнання його недійсним.

Доводи апелянта не знайшли свого
підтвердження матеріалами справи, а
отже підставами для скасування
оскаржуваного рішення бути не можуть.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк"
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва 25.11.2013
у справі № 5011-35/12317-2012 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - відповідача
у справі.

3. Матеріали справи № 5011-35/12317-2012
повернути до господарського суду міста
Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
С.Р. Станік

М.А. Дідиченко