ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2014 р.Справа № 916/2669/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Лавренюк О.Т.

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 13.02.2014р.:

від позивача: Хоменко Н.В., за
довіреністю №02/02-37/1 від 21.01.2014р.;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю
№ 4660 від 08.10.2012р.;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фонду
комунального майна Ізмаїльської
міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області

від 16 грудня 2013р.

по справі № 916/2669/13

за позовом: Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

про зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення 81827,18 грн.

Сторони належним чином
повідомлені про час і місце засідання
суду.

Повна фіксація судового процесу
здійснювалась згідно ст. 129 Конституції
України та ст. 4-4 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні, яке відбулося
06.02.2014р., оголошено перерву до 13.02.2014р.

В судовому засіданні 13.02.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 16.12.2013р. по справі №916/2669/13
(суддя Щавинська Ю.М.) частково
задоволено позов Фонду комунального
майна Ізмаїльської міської ради до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення 81827,18 грн.: з відповідача на
користь позивача стягнуто 11339,56 грн.
заборгованості по орендній платі та
238,43 грн. судового збору, в решті позову
відмовлено з посиланням на те, що
відповідно до договору оренди
нерухомого чи іншого індивідуально
визначеного майна від 16.06.2011р. за актом
приймання-передачі від 17.06.2011р. позивач
передав, а відповідач прийняв у
строкове платне користування, на
умовах оренди, нерухоме майно
загальною площею 640,8 кв.м., що
розташоване в АДРЕСА_1.

Листом № 01/04-354 від 28.05.2012р., факт
направлення якого підтверджується
поштовим повідомленням від 28.05.2013р.,
позивач сповістив відповідача про
відмову від договору оренди, тому,
враховуючи те, що на момент направлення
зазначеного листа у відповідача
існувала заборгованість за
лютий-квітень 2012р., з посиланням на ст.
782 та ч.3 ст. 651 ЦК України, місцевий
господарський суд приходить до
висновку про припинення договору
оренди 06.06.2012р. шляхом односторонньої
відмови орендодавця.

Таким чином позовна вимога про
стягнення орендної плати за період дії
договору, тобто по 06.06.2012р. є
обґрунтованою, при цьому, місцевим
господарським судом зроблено
перерахунок заборгованості відповідно
до п.5.5 договору, згідно з яким орендна
плата, що підлягає стягненню складає
11339,56 грн. Господарський суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позовні вимоги Фонду комунального
майна Ізмаїльської міської ради щодо
стягнення неустойки у розмірі 70232,27 грн.
та повернення нежитлового приміщення
задоволенню не підлягають, оскільки
зазначена неустойка застосовується як
міра відповідальності за невиконання
орендарем обов'язку по поверненню
майна, натомість, як свідчать матеріали
справи, 08.05.2012р. орендарем було складено
та підписано акт приймання-передачі
нежитлового приміщення, який надіслано
на адресу Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради, про що
свідчить фіскальний чек № 6444 від
08.05.2012р., разом з тим, Фонд комунального
майна Ізмаїльської міської ради
неодноразово відмовлявся від
отримання поштових відправлень від
ФО-П ОСОБА_4, у зв'язку із наявністю
конфліктної ситуації між сторонами, що
зумовлювало повернення поштової
кореспонденції на адресу відправника,
таким чином, позивачем не доведено
факту невиконання відповідачем
обов'язку щодо складення акту
прийому-передачі приміщення та, за
допомогою належних та допустимих
доказів, не спростовано відповідні
твердження відповідача, крім того, про
фактичне звільнення приміщення
відповідачем опосередковано свідчить
акт обстеження приміщення від 13.11.2013р.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду першої інстанції,
до Одеського апеляційного
господарського суду звернувся Фонд
комунального майна Ізмаїльської
міської ради, в якій позивач просить
скасувати частково рішення
господарського суду Одеської області
від 16.12.2013р. по справі №916/2669/13 в частині
відмови в задоволенні позовної вимоги
про стягнення неустойки та постановити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги Фонду комунального
майна Ізмаїльської міської ради в
повному обсязі, мотивуючи це тим, що
судом першої інстанції необґрунтовано
відмовлено в задоволенні вимог в
частині стягнення неустойки, оскільки
позивач не отримував складений
відповідачем акт приймання-передачі
об'єкту оренди, про що свідчить журнал
вхідної кореспонденції Фонду
комунального майна Ізмаїльської
міської ради, з якого вбачається, що за
травень 2012р. від відповідача надійшов
лише один лист, який містив касаційну
скаргу по іншій справі, крім того,
скаржник зазначає, що висновок
місцевого господарського суду про
відмову позивача від поштових
відправлень відповідача не
підтверджується жодним доказом.

06.02.2014р. від ФО-П ОСОБА_4 до Одеського
апеляційного господарського суду
надійшли заперечення на апеляційну
скаргу, в яких відповідач не
погоджується з доводами апеляційної
скарги, просить залишити її без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги Фонду комунального
майна Ізмаїльської міської ради,
заслухавши представників сторін,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті рішення, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.06.2011р. між Фондом комунального майна
Ізмаїльської міської ради
(орендодавець, позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар,
відповідач) укладено договір оренди
нерухомого чи іншого індивідуально
визначеного майна, яке являється
власністю міської громади в особі
Ізмаїльської міської ради, відповідно
до умов якого орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування нежитлові приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 640,8
кв.м., в тому числі приміщення з НОМЕР_1
по НОМЕР_2 . Балансоутримувач майна -
ФКМ. Вартість майна встановлена у
відповідності до незалежної оцінки
складає 400224 грн. станом на 01.02.2011р. Майно
здане в оренду з метою розміщення на
орендованих площах технологічного
оснащення для здійснення виробничої
діяльності (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору, орендар вступає
в строкове платне користування майном
в строк, вказаний в договорі, але не
раніше дати підписання сторонами
договору і акту приймання-передачі
майна.

За положеннями п.2.4 договору, обов'язок
відносно складення акту
приймання-передачі приміщення
покладається на орендодавця.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили,
що орендна плата встановлена за
результатами конкурсу (протокол № 007
від 08.06.2011 року) і складає на дату
проведення конкурсу 08.06.2011 року - 2500 грн.
(з урахуванням ПДВ - 416,67 грн.).

Відповідно до п. 3.2 договору, орендна
плата за перший місяць після укладення
договору оренди встановлюється шляхом
коректування орендної плати за базовий
місяць, тобто на 08.06.2011 року на індекс
інфляції по перший місяць оренди
включно.

Пунктом 3.4 договору сторони встановили,
що орендна плата за кожний наступний
місяць встановлюється шляхом
коректування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за попередній місяць.

Згідно з п. 3.6 договору орендна плата
перераховується орендарем не пізніше 15
числа місяця, наступного за звітним.

У п. 5.16 договору встановлено, що в
випадку припинення чи розірвання
договору на протязі трьох робочих днів
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцю чи
підприємству/товариству, вказаному
орендодавцем, орендоване майно в
належному стані, не гіршому, чим на
момент передачі його в оренду з
урахуванням нормального фізичного
зносу і відшкодувати орендодавцю
збитки у випадку погіршення стану чи
втрати (повної чи часткової)
орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 8.5 договору,
орендодавець має право відмовитися від
договору оренди і вимагати повернення
орендованого майна, якщо
заборгованість орендаря перевищує
суму орендної плати за 3 місяці.

Згідно з п. 10.1 договору, даний договір
укладений по 14.05.2014 року включно.

Положеннями п. 10.6 договору сторони
погодили випадки, за яких дія договору
припиняється, зокрема згідно п.п.5 п. 10.6
договору, дія договору припиняється
достроково у випадку відмови
орендодавця від договору, якщо орендар
має заборгованість, сума якої
перевищує суму орендної плати за 3
місяці.

Пунктом 10.8 договору встановлено, що у
випадку припинення чи розірвання
договору майно на протязі трьох
робочих днів повертається орендарем
орендодавцю.

Пунктом 10.9 договору визначено, що майно
вважається повернутим орендодавцю з
моменту підписання сторонами акту
приймання-передачі. Обов'язок щодо
складення акту приймання-передачі про
повернення майна покладається на
орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору за актом
приймання-передачі нежитлового
приміщення від 17.06.2011р., позивач
передав, а відповідач прийняв в
строкове платне користування, на
умовах оренди, нерухоме майно
загальною площею 640,8 кв.м., що
розташоване в АДРЕСА_1. У вказаному акті
зазначено, що відповідач ознайомлений
з об'єктом оренди і претензій до його
технічного стану немає.

28.05.2012р. позивач за вих. № 01/04-354 направив
на адресу відповідача лист, яким
сповістив останнього про відмову від
договору оренди, запропонував йому на
протязі 10 днів з моменту отримання
листа повернути позивачу орендовані
приміщення по акту приймання-передачі,
а також погасити заборгованість по
орендній платі, яка на той момент
складала 8277,17 грн.

Факт направлення позивачем та
отримання відповідачем зазначеного
листа підтверджується поштовим
повідомленням від 28.05.2013р., з якого
вбачається, що відповідач отримав
вказаний лист 06.06.2012р.

Разом з тим, як свідчать матеріали
справи, 08.05.2012р. орендарем було складено
та підписано акт приймання-передачі
нежитлового приміщення, який надіслано
на адресу Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради, про що
свідчить фіскальний чек № 6444 від
08.05.2012р.

Враховуючи вищезазначені обставини та
несплату відповідачем боргу за
договором оренди нерухомого чи іншого
індивідуально визначеного майна, яке
являється власністю міської громади в
особі Ізмаїльської міської ради від
16.06.2011р., вважаючи, що його права
порушені, Фонд комунального майна
Ізмаїльської міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з Фізичнї
особи-підприємця ОСОБА_4
заборгованості з орендної плати у
розмірі 11594,91 грн., неустойки у розмірі
70232,27 грн., а також зобов'язати
відповідача повернути позивачу
нежитлові приміщення, які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
640,8 кв.м., в тому числі приміщення з
НОМЕР_1 по НОМЕР_2 за актом
приймання-передачі.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України, за
договором оренди одна сторона
(Орендодавець) передає другій стороні
(Орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Статтею 762 ЦК України, яка цілком
кореспондується з приписами ч. 3 ст. 18
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", встановлено, що
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Матеріали справи свідчать, що за актом
приймання-передачі нежитлового
приміщення від 17.06.2013р. позивач передав,
а відповідач прийняв в строкове платне
користування, на умовах оренди,
нерухоме майно загальною площею 640,8
кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1.

28.05.2012р. позивач за вих. № 01/04-354 направив
на адресу відповідача лист, яким
сповістив останнього про відмову від
договору оренди, запропонував йому на
протязі 10 днів з моменту отримання
листа повернути позивачу орендовані
приміщення по акту приймання-передачі,
а також погасити заборгованість по
орендній платі, яка на той момент
складала 8277,17 грн.

Факт направлення позивачем та
отримання відповідачем зазначеного
листа підтверджується поштовим
повідомленням від 28.05.2013р., з якого
вбачається, що відповідач отримав
вказаний лист 06.06.2012р.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу
України, наймодавець має право
відмовитись від договору найму і
вимагати повернення речі, якщо наймач
не вносить плату за користування річчю
протягом трьох місяців підряд. У разі
відмови наймодавця від договору найму
договір є розірваним з моменту
одержання наймачем повідомлення
наймодавця про відмову від договору.

Згідно п. 8.5 договору, орендодавець має
право відмовитися від договору оренди
і вимагати повернення орендованого
майна, якщо заборгованість орендаря
перевищує суму орендної плати за 3
місяці.

Ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі односторонньої
відмови від договору у повному обсязі
або частково, якщо право на таку
відмову встановлено договором або
законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Враховуючи те, що на момент направлення
листа про відмову від договору у
відповідача існувала заборгованість
за лютий-квітень 2012 року, і те, що
відповідач отримав вказаний лист
06.06.2012р., апеляційний господарський суд
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про припинення договору
оренди 06.06.2012р., внаслідок
односторонньої відмови орендодавця.

Згідно приписів ч. 1 ст. 631 Цивільного
кодексу України, строком договору є
час, протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України, за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду, перевіривши
розрахунок заборгованості,
погоджується, що позивачем допущено
помилки при нарахуванні орендної
плати, оскільки безпідставним є
коригуванням орендної плати за червень
2011 року на індекс інфляції за травень,
оскільки базовим місяцем згідно до п. 3.1
та п. 3.2 договору є саме червень 2011 року,
а коригування на індекс інфляції за
травень не відповідає умовам договору.

Таким чином,апеляційний суд доходить
до висновку про правомірність позовних
вимог Фонду щодо стягнення орендної
плати за період дії договору, тобто по
06.06.2012 року включно у сумі 11339,56 грн.

Що стосується позовної вимог про
стягнення з відповідача неустойки у
сумі 70232,27 грн. та зобов'язання
повернути нежитлові приміщення, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 640,8 кв.м., в тому числі
приміщення з НОМЕР_1 по НОМЕР_2 за актом
приймання-передачі, апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

За п. 5.17 договору сторони погодили, що
орендатор зобов'язаний у випадку
невиконання зобов'язань щодо
повернення орендованого майна при
припиненні договору оренди сплатити
неустойку в розмірі подвійної плати за
користування об'єктом оренди за час
прострочення.

Згідно з п. 8.7 договору, який
кореспондується з ч.2 ст. 785 Цивільного
кодексу України, встановлено, що
орендодавець має право вимагати від
орендаря сплати неустойки в розмірі
подвійної плати за користування майном
за час прострочення у випадку
невиконання зобов'язань повернення
орендованого майна при припиненні
договору оренди.

При цьому, слід зазначити, що вказана
неустойка застосовується як міра
відповідальності за невиконання
орендарем обов'язку по поверненню
майна.

Натомість, як свідчать матеріали
справи, 08.05.2012р. орендарем складено та
підписано акт приймання-передачі
нежитлового приміщення (арк.спр.85).
Даний акт було надіслано на адресу
Фонду комунального майна Ізмаїльської
міської ради, про що свідчить
фіскальний чек № 6444 від 08.05.2012р.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного господарського суду
зазначає, що позивачем не доведено
факту невиконання відповідачем
обов'язку щодо складення акту
прийому-передачі приміщення та, за
допомогою належних та допустимих
доказів, не спростовано відповідні
твердження відповідача.

Отже, позовні вимоги про стягнення з
відповідача неустойки у сумі 70232,27 грн.
та зобов'язання повернути нежитлові
приміщення задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що рішення господарського
суду Одеської області від 16.12.2013р. по
справі №916/2669/13 слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу Фонду комунального
майна Ізмаїльської міської ради - без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Одеської
області від 16.12.2013р. по справі №916/2669/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Стягнути з Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради (68600, Одеська
область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 62, ) до Спеціального фонду
Державного бюджету України (ГУ ДКСУ в
Одеській області, код ЄДРПОУ
отримувача: 37607526, Банк отримувача: ГУ
ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, №
рахунку: 2002, код бюджетної
класифікації 22030001 «Судовий збір»
(Державна судова адміністрація
України,050), символ звітності 206 код
ЄДРПОУ суду 26016990) судовий збір за
подання апеляційної скарги у сумі 211
(двісті одинадцять) грн. 15 коп.

Зобов'язати господарський суд Одеської
області видати наказ із зазначенням
відповідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний
18.02.2014р.

Головуючий суддя
Савицький Я.Ф.

Суддя
Гладишева
Т.Я.

Суддя
Лавренюк О.Т.