КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р. Справа№ 26/058-11

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Сергєєва М.О.

від відповідача - Філіпенко
О.В.

від третьої особи - Ігнатенко
С.Б.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Закритого акціонерного
товариства «МакарОВО» на ухвалу
Господарського суду Київської області
від 09.01.2014 року (суддя Саванчук С.О. )

за скаргою Закритого
акціонерного товариства «МакарОВО»

на бездіяльність державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра»

до Закритого
акціонерного товариства «МакарОВО»

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Ігнатенко Сергій Борисович

про стягнення 27170947
грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ «МакарОВО» звернувся до
господарського суду Київської області
із скаргою на бездіяльність державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 09.01.2014 року в задоволенні
скарги було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
скаржник звернувся до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій вказує, що
ухвалу прийнято з порушення норм
процесуального права, а тому просить
скасувати ухвалу Господарського суду
Київської області від 09.01.2014 року та
прийняти нове рішення, яким скаргу ЗАТ
«МакарОВО» задовольнити в повному
обсязі.

Ухвалою суду від 28.01.2014 року апелянту
був відновлений строк на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
провадження та призначено до розгляду

В судове засідання з`явилися
представники сторін та надали усні
пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

У квітні 2011 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до відповідача про стягнення
коштів у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань
за кредитним договором про відкриття
кредитної лінії з вільним режимом
кредитування № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007
року.

Рішенням господарського суду
Київської області від 18.04.2012 року
позовні вимоги було задоволено
повністю, стягнуто з Закритого
акціонерного товариства «МакарОВО» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
17510726,27 грн. заборгованості за кредитом,
7150925,89 грн. заборгованості за
процентами, 173802,66 грн. пені за порушення
строку сплати кредиту, 109249,12 грн. пені
за порушення сплати процентів, 1629141,94
грн. інфляційних витрат за порушення
сплати кредиту, 597101,13 грн. інфляційних
витрат за порушення сплати процентів.

На виконання вищезазначеного рішення
господарським судом Київської області
було видано наказ № 26/058-11 від 03.05.2012
року.

В зв'язку з чим відділом примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби України відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимог вказаної рішення № 26/058-11 від
18.04.2012 року.

ЗАТ «МакарОВО» звернулось до
Господарського суду Київської області
із скаргою на бездіяльність державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України у виконавчому
провадженні ВП № 33719968, що полягає у
ігноруванні клопотання ЗАТ «МакарОВО»
про закінчення виконавчого
провадження у зв`язку із ліквідацією
товариства та надісланні виконавчого
документу ліквідаційній комісії.

Як зазначалось скаржником при розгляді
скарги в першій та апеляційній
інстанції, у зв`язку з рішенням
учасників товариства боржника від
23.08.2012 року про припинення діяльності
товариства та його ліквідацію, а також
про призначення головою ліквідаційної
комісії Ігнатенко С.Б., останнім було
подано клопотання про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.3
ч.1 ст. 49, ч.2 ст. 67 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволені скарги повністю, мотивував
це тим, що скаржником при зверненні до
державного виконавця до клопотання та
при зверненні із скаргою до суду
першої інстанції як доказ ліквідації
юридичної особи був доданий лише витяг
з ЄДР, в якому зазначено, що
підприємство знаходиться у стані
припинення.

Інших доказів в обґрунтування того, що
товариство саме ліквідується, а не
припиняє свою діяльність в будь-який
інший спосіб, скаржником суду надано не
було.

Колегія суддів не погоджується з такою
позицією суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 49 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
підстави закінчення виконавчого
провадження, зокрема однією із підстав
є ліквідація юридичної особи-сторони
виконавчого провадження, якщо
виконання її обов`язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних
осіб-підприємців», юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
державного органу, прийнятим у
випадках, передбачених законом.
Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Як вбачається з витягу Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців, копія якої
міститься в матеріалах справи, ЗАТ
«МакарОВО» перебуває у стані
припинення.

В той же час, відповідно до виписки із
Єдиного державного реєстру від 07.09.2012
року, копія якої була надана стороною
протягом часу розгляду скарги на
бездіяльність державного виконавця,
Ігнатенко С.Б. зазначений як голова
ліквідаційної комісії, що в свою чергу
доводить той факт, що юридична особа
припиняється саме шляхом ліквідації, а
не будь-яким іншим способом,
передбаченим чинним законодавством
України.

Згідно із ст. 110 Цивільного кодексу
України, юридична особа ліквідується,
зокрема, за рішенням її учасників або
органу юридичної особи, уповноваженого
на це установчими документами, в тому
числі у зв'язку із закінченням строку,
на який було створено юридичну особу,
досягненням мети, для якої її створено,
а також в інших випадках, передбачених
установчими документами;

До матеріалів справи в суді першої
інстанції до постановлення ухвали
судом про відмову у задоволенні скарги,
була додана копія протоколу загальних
зборів ЗАТ «МакарОВО» від 20.08.2012 року, з
тексту якого вбачається, що на порядок
денний виносилось, зокрема, питання
припинення товариства в результаті
ліквідації, створення ліквідаційної
комісії, порядок і строки ліквідації. В
процесі обговорення вказаного
питання, учасники загальних зборів у 100%
голосів проголосували за припинення
ЗАТ «МакарОВО» у результаті
ліквідації, вирішили обрати
ліквідаційну комісію та обрати головою
Ігнатенко С.Б.

Представника відділу примусового
виконання рішень, при розгляді
апеляційної скарги пояснив, що
виконавче провадження ВП № 33719968 не
було закінчено, як того просив у своєму
клопотанні Ігнатенко С.Б., оскільки
останнім не було надано доказів того,
що юридична особа припиняється саме
шляхом ліквідації і не має
правонаступників.

Дійсно, як вбачається з матеріалів
справи до клопотання Ігнатенко С.Б.
адресоване державному виконавцю
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
було додано лише витяг з ЄДР від 07.09.2012
року, в якому зазначено, що
підприємство знаходиться в стані
припинення.

Проте, нормами чинного законодавства
України, зокрема ЗУ «Про виконавче
провадження» державному виконавцю не
заборонено витребувати додаткові
докази у сторони виконавчого
провадження, якщо він має сумніви щодо
того, яким саме шляхом відбувається
припинення юридичної особи.

Однак державним виконавцем не було
вчинено дій, для того, щоб встановити
достовірність інформації, що викладена
у клопотанні Ігнатенко С.Б. та вчинити
певні дії, яких вимагають приписи ЗУ
«Про виконавче провадження».

Натомість державний виконавець не
здійснив жодних процесуальних дій,
щодо розгляду поданого клопотання,
тобто не було винесено постанови про
закінчення виконавчого провадження чи
постанови про мотивовану відмову у
здійсненні такої дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, а згідно ч 1. ст.11 цього ж
Закону, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зважаючи на вище викладене, колегія
суддів погоджується з доводами скарги
стосовно бездіяльності державного
виконавця відносно розгляду
клопотання Ігнатенко С.Б. про
закінчення виконавчого провадження,
визнає їх обґрунтованими та законними.

В той же час, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
скарги ЗАТ «МакарОВО» в частині
зобов`язання державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
ДВС України винести постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 33719968 у зв`язку з ліквідацією ЗАТ
«МакарОВО», виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, статтею 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено підстави закінчення
виконавчого провадження, зокрема
однією із підстав є ліквідація
юридичної особи-сторони виконавчого
провадження, якщо виконання її
обов`язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження», до повноважень
державного виконавця відноситься,
зокрема, розгляд заяв сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання.

Частиною 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження», про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Отже, з аналізу ЗУ «Про виконавче
провадження» вбачається, що
процесуальні дії, які виконуються
державним виконавцем в процесі
здійснення покладених на нього
обов`язків, оформлюються таким
процесуальним документом як постанова.

Скаржник, ставлячи вимогу до суду про
зобов`язання державного виконавця
винести постанову, фактично просить
суд розглянути подане ТОВ «МакарОВО»
клопотання про закінчення виконавчого
провадження замість державного
виконавця, що є втручанням в діяльність
посадової особи державного органу.

Натомість, суд, зважаючи на те, що
державним виконавцем було
проігнороване клопотання боржника,
тобто процесуальні дії щодо розгляду
клопотання не були належним чином
оформлені, як того вимагають приписи
чинного законодавства України, може
лише зобов`язати відділ примусового
виконання покарань ДВС України
розглянути подане клопотання та
винести вмотивовану постанову про
задоволення чи відмову в задоволенні
клопотання.

При наявності вказаної вище постанови
державного виконавця та в разі подання
скарги сторони виконавчого
провадження на неправомірність дій
стосовно винесення тієї чи іншої
постанови, суд оцінює доводи скарги,
подані докази та визначається чи є дії
державного виконавця законними чи ні.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України,
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
скасувати рішення повністю або
частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга Закритого
акціонерного товариства «МакарОВО»
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала Господарського суду Київської
області від 09.01.2014 року по справі №
26/058-11 - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103,
104, 105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства «МакарОВО» -
задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Київської
області від 09.01.2014 року по справі №
26/058-11- скасувати.

Скаргу Закритого акціонерного
товариства «МакарОВО» задовольнити
частково.

Визнати незаконною бездіяльність
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко О.М., яка виявилась у не від
реагуванні на клопотання подане ЗАТ
«МакарОВО».

Зобов`язати відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України розглянути клопотання
ЗАТ «МакарОВО» про закінчення
виконавчого провадження ВП № 33719968 у
зв`язку з ліквідацією ЗАТ «МакарОВО».

В іншій частині скарги - відмовити.

Стягнути з Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України (м. Київ, вул. Артема,73) на
користь Закритого акціонерного
товариства «МакарОВО» (Київська обл.,
Макарівський р-н, с. Калинівка, вул..
Київська,43 код 33801524) судовий збір за
подання апеляційної скарги в розмірі
304,50 грн.

Матеріали справи № 26/058-11 повернути до
Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов