ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р.Справа № 916/2860/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Мирошниченко М.А., Головея В.М.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Лоскутов С.П. - за
дорученням

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Фермерського
господарства "Попович"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 14 січня 2014 року

у справі №916/2860/13

за позовом Фермерського господарства
"Попович"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕР-КОМ"

про стягнення збитків у сумі 353.075 грн.

В С Т А Н О В ИЛА:

24.10.2013 р. фермерське
господарство "Попович" (далі позивач,
ФГ) звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕР-КОМ" (далі
відповідач, ТОВ) про стягнення збитків
у сумі 353.075 грн.

Позов мотивований тим, що у
червні 2013 р. між позивачем та
фізичними особами громадянами України,
власниками землі на підставі державних
земельних актів були укладені договори
оренди землі, за умовами яких позивач
прийняв у платне строкове користування
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення на
масивах № 2 та № 3, які знаходяться на
території Новосвітівської сільської
ради Ширяєвського району Одеської
області, загальною площею 55,34 га для
вирощування сільськогосподарської
продукції, зокрема, насіння соняшника
строком на 10 років, а саме:

- з п. Гойман С.В., власником землі на
підставі державного земельного акту
серії ЯА № 362392 (а.с. 69) укладено договір
оренди земельної ділянки № 52 на масиві
№ 3 площею 6,48 га (а.с.66-68), який
зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області про що в державному реєстрі
вчинено запис від 11.06. 2013 р. (а.с. 13);

- з п. Воробйовою Л.М., власником землі на
підставі державного акту (а.с.61)
укладено договір оренди земельної
ділянки № 65 на масиві № 3 площею 7,64 га,
який зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області, про що в державному реєстрі
вчинено запис від 17.06.2013 р. (а.с.11);

- з п. Капукою І.А., власником землі на
підставі державного акту серії ЯА №
362385 (а.с. 65) укладено договір оренди
земельної ділянки № 35 на масиві № 2 (
а.с.62-63) площею 6,26 га., який
зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області про що в державному реєстрі
вчинено запис від 17.06.2013 р. ( а.с. -15);

- з п. Матвєєвою В.Я., власником землі на
підставі державного акту (а.с.57),
укладено договір оренди земельної
ділянки № 33/1 на масиві № 2 площею 2,75 га,
який зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області, про що в державному реєстрі
вчинено запис від 17.06.2013 р.(а.с.15);

- з п. Фокіним С.І., власником землі на
підставі державного акту серії ОД №
077751 (а.с.45) укладено договір оренди
земельної ділянки № 5 на масиві № 1
площею 5,41 га, який зареєстровано у
Ширяївському районному управлінню
юстиції Одеської області про що в
державному реєстрі вчинено запис від
07.06.2013 р. ( а.с. 16);

- з п. Харук А.С., власником землі на
підставі державного акту (а.с.73),
укладено договір оренди земельної
ділянки № 19 на масиві № 3 площею 6,48 га,
який зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області, про що в державному реєстрі
вчинено запис від 07.06.2013 р.(а.с.17);

- з п. Цапко О.І., власником землі на
підставі державного акту серії ЯА №
362387 (а.с.49) укладено договір оренди
земельної ділянки № 38 на масиві № 2
площею 5,50 га (а.с. 46-47), який
зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області про що в державному реєстрі
вчинено запис від 10.06.2013 р. (а.с. 10).

За відповідними актами
прийому-передачі вищезазначені
ділянки були передані позивачеві
власниками вищевказаних земельних
ділянок.

Для обробки названих земельних
ділянок позивач 08.05.2013 р. придбав
насіння соняшнику сорту «Титанік» на
загальну суму 33.840 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 742 від 05.08.2013 р. та податковою
накладною від 08.05.2013 р.

У вересні 2013 р., незважаючи на
вищевикладене, передані позивачеві
земельні ділянки загальною площею 55,34
га були засіяні відповідачем, що
підтверджується актом комісії у складі
начальника відділу маркетингу
рослинництва та тваринництва
Ширяєвського районного управління
агропромислового розвитку, головного
агронома Ширяєвського районного
управління агропромислового розвитку
та виконуючого обов'язки голови ФГ
«Попович», затвердженого начальником
Управління агропромислового розвитку
Ширяєвського району, з якого
вбачається що земельні ділянки,
орендарем яких є позивач самовільно
засіяно соняшником відповідачем.

За таких обставин, відповідачем
порушено його право позивача на
користування земельними ділянками з
метою отримання прибутку, що призвело
до недоотримання останнім доходу в
розмірі 353.075 грн., розмір якого
позивачем визначений, виходячи з
довідки відділу статистики у
Ширяєвському районі від 08.10.2013 р. за №
01-29/369, згідно якої за статистичними
спостереженнями місячного звіту ф.
№37-сг "Сівба та збирання врожаю
сільськогосподарських культур та
проведення інших польових робіт"
станом на 01.10.2013р., середня урожайність
соняшнику на зерно по району склала 22,0
ц з 1 га, та виходячи з довідки Одеської
регіональної торгово-промислової
палати від 24.10.2013 р., відповідно до якої
ціна попиту та пропозицій торговельних
організацій на насіння соняшника
товарного станом на 01-21.10.2013 р. складає
2.900 грн. - 3.400 грн. за 1 тону (з ПДВ), у
зв'язку з чим відповідач на підставі ст.
224 ГК України повинний відшкодувати
позивачеві збитки у сумі 353.075 грн.

У відзиві на позов відповідач
позовні вимоги ФГ не визнавав та вважав
їх безпідставними, посилаючись на те,
що ТОВ ніколи не використовувало та не
укладало договори оренди земельних
ділянок з фізичними особами, з якими у
ФГ укладено договори оренди. Крім того,
позивачем в супереч ст. 33 ГПК України,
не надано доказів, які б свідчили, що
саме ТОВ самовільно захватило спірні
земельні ділянки та засіяло їх. З боку
власників земельних ділянок або
контролюючих органів жодних претензій
щодо використання спірних земельних
ділянок до ТОВ не надходило. Акт
обстеження від 05.09.2013 р. є належним
доказом по справі, оскільки останніми
встановлено факт засівання масиву ТОВ
лише зі слів Поповича О.В., що
підтверджується довідкою начальника
управління агропромислового розвитку
Ширяївської райдержадміністрації № 6
від 10.01.2014 р. Будь-яких інших доказів
самовільного використання ТОВ
зазначених земельних ділянок та засіву
їх соняшником позивачем до матеріалів
справи не надано, у зв'язку з чим
позивачем у справі не надано належних
та допустимих доказів протиправної
поведінки, дій чи бездіяльності
відповідача у справі, які могли б
спричинити позивачу збитки. Крім того,
позивачем до матеріалів справи не
надано доказів того, що він міг і
повинен був отримати визначені доходи,
внаслідок чого підстави для
задоволення позову - відсутні.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 14.01.2014 р. (суддя
Рога Н.В.) у задоволені позову
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем у справі не надано належних
та допустимих доказів протиправної
поведінки, дій чи бездіяльності
відповідача у справі, які могли б
спричинити позивачу збитки. Акт від
05.09.2013 р., складений комісією у складі
начальника відділу маркетингу
рослинництва та тваринництва
Ширяєвського районного управління
агропромислового розвитку, головного
агронома Ширяєвського районного
управління агропромислового розвитку
та виконуючого обов'язки голови ФГ,
згідно якого земельні ділянки,
орендарем яких є ФГ "Попович"
самовільно засіяно соняшником ТОВ не
можна вважати належним та допустимим
доказом, адже згідно довідки
начальника управління
агропромислового розвитку Ширяївської
райдержадміністрації від 10.01.2014р. за № 6
під час складання Акту від 05.09.2013 р.
встановлення факту засівання масиву
саме ТОВ було здійснено лише зі слів
Поповича О.В. Будь-яких інших доказів
самовільного використання ТОВ
зазначених земельних ділянок та засіву
їх соняшником позивачем до матеріалів
справи не надано. Крім того, позивачем в
супереч ст. 33 ГПК України, не надано
суду доказів того, що він міг і повинен
був отримати визначені доходи,
внаслідок чого підстави для
задоволення позову - відсутні.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення місцевого суду
скасувати, оскільки воно не відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, ухвалено з порушеннями норм
матеріального права та постановити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що акт
обстеження від 05.09.2013 р. у розумінні ст.
32 ГПК України є належним та допустимим
доказом по справі, оскільки повністю
відповідає вимогам встановлених
Законом України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». Навпаки,
неналежним доказом слід вважати саме
довідку начальника управління
агропромислового розвитку Ширяївської
райдержадміністрації № 6 від 10.01.2014 р.,
оскільки остання не є розпорядчим
документом та не відповідає приписам
вищезазначеного закону. Відсутність у
складі комісії представників ТОВ та
Новосвітівської сільської ради під час
проведення обстеження земельних
ділянок, про що зазначено у довідці від
10.01.2014 р., не має ніякого правового
значення для встановлення факту їх
самовільного зайняття, оскільки
земельні ділянки є власністю фізичних
осіб, з якими позивачем укладено
договори оренди, у зв'язку з чим позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі.

В судовому засіданні
представник скаржника доводи
апеляційної скарги підтримав у повному
обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Про день, час і місце розгляду
апеляційної скарги сторони було
повідомлено у встановленому законом
порядку. Проте, 18.02.2014 р. до апеляційного
суду надійшло клопотання відповідача
про перенесення судового засідання у
зв'язку з відрядженням його директора
та юриста.

Назване клопотання визнано
колегією суддів необґрунтованим та
відхилено з огляду на те, що вказана
заявником у клопотанні причина про
перенесення судового засідання не є
достатньою, оскільки представництво
інтересів відповідача може
здійснюватися також любою іншою особою
в силу повноваження, що ґрунтується на
довіреності. Поважною причиною
перенесення судового засідання може
вважатися та, існування якої зумовлено
факторами об'єктивного характеру, які
не залежать від волі заявника, тобто ні
за яких обставин не можуть бути ним
змінені чи усунуті, а таких обставин, у
даному випадку, немає.

До початку розгляду апеляційної
скарги по суті позивачем заявлено
клопотання про прийняття додаткових
доказів, а саме: наказу № 5 від 01.04.2013 р.,
розрахунку заподіяних збитків та листа
Департаменту агропромислового
розвитку Одеської обласної державної
адміністрації від 25.01.2014 р. № Л-4-27.
Оскільки, заявник нічим не обґрунтував
неможливість подання названих доказів
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього, то колегія суддів,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 101 ГПК
України, не знаходить підстав для
задоволення зазначеного клопотання та
залучення до матеріалів справи цих
документів, так як вони не були надані
позивачем до місцевого суду не з
поважних причин, а внаслідок особистої
недбалості.

Як вбачається з матеріалів
справи та правильно встановлено судом
першої інстанції у червні 2013 р. між
позивачем та фізичними особами
громадянами України, власниками землі
на підставі державних земельних актів
були укладені договори оренди землі, за
умовами яких позивач прийняв у платне
строкове користування земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення на масивах № 2 та № 3, які
знаходяться на території
Новосвітівської сільської ради
Ширяєвського району Одеської області,
загальною площею 55,34 га для вирощування
сільськогосподарської продукції,
зокрема, насіння соняшника строком на 10
років, а саме:

- з п. Гойман С.В., власником землі на
підставі державного земельного акту
серії ЯА № 362392 (а.с. 69) укладено договір
оренди земельної ділянки № 52 на масиві
№ 3 площею 6,48 га (а.с.66-68), який
зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області про що в державному реєстрі
вчинено запис від 11.06. 2013 р. (а.с. 13);

- з п. Воробйовою Л.М., власником землі на
підставі державного акту (а.с.61)
укладено договір оренди земельної
ділянки № 65 на масиві № 3 площею 7,64 га,
який зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області, про що в державному реєстрі
вчинено запис від 17.06.2013 р. (а.с.11);

- з п. Капукою І.А., власником землі на
підставі державного акту серії ЯА №
362385 (а.с. 65) укладено договір оренди
земельної ділянки № 35 на масиві № 2 (
а.с.62-63) площею 6,26 га., який
зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області про що в державному реєстрі
вчинено запис від 17.06.2013 р. ( а.с. -15);

- з п. Матвєєвою В.Я., власником землі на
підставі державного акту (а.с.57),
укладено договір оренди земельної
ділянки № 33/1 на масиві № 2 площею 2,75 га,
який зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області, про що в державному реєстрі
вчинено запис від 17.06.2013 р.(а.с.15);

- з п. Фокіним С.І., власником землі на
підставі державного акту серії ОД №
077751 (а.с.45) укладено договір оренди
земельної ділянки № 5 на масиві № 1
площею 5,41 га, який зареєстровано у
Ширяївському районному управлінню
юстиції Одеської області про що в
державному реєстрі вчинено запис від
07.06.2013 р. ( а.с. 16);

- з п. Харук А.С., власником землі на
підставі державного акту (а.с.73),
укладено договір оренди земельної
ділянки № 19 на масиві № 3 площею 6,48 га,
який зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області, про що в державному реєстрі
вчинено запис від 07.06.2013 р.(а.с.17);

- з п. Цапко О.І., власником землі на
підставі державного акту серії ЯА №
362387 (а.с.49) укладено договір оренди
земельної ділянки № 38 на масиві № 2
площею 5,50 га (а.с. 46-47), який
зареєстровано у Ширяївському
районному управлінню юстиції Одеської
області про що в державному реєстрі
вчинено запис від 10.06.2013 р. (а.с. 10).

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право постійного користування
та право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Таким чином, остаточне право
користування у повному обсязі
орендованими позивачем земельними
ділянками виникло у останнього з
моменту відповідної державної
реєстрації вищезазначених договорів
оренди, тобто з 17.06.2013 р.

За відповідними актами
прийому-передачі названі ділянки були
передані позивачеві власниками цих
земельних ділянок.

У вересні 2013 р., незважаючи на
вищевикладене, передані позивачеві в
оренду земельні ділянки загальною
площею 55,34 га були засіяні ТОВ, що
підтверджується актом комісії від
05.09.2013 р. у складі начальника відділу
маркетингу рослинництва та
тваринництва Ширяєвського районного
управління агропромислового розвитку,
головного агронома Ширяєвського
районного управління агропромислового
розвитку та виконуючого обов'язки
голови ФГ, затвердженого начальником
Управління агропромислового розвитку
Ширяєвського району, з якого
вбачається що земельні ділянки,
орендарем яких є позивач самовільно
засіяно соняшником саме відповідачем.

Названий акт обстеження від
05.09.2013 р. за своєю правовою природою є
певною формою фіксації
юридично-значимих дій сторін та ним
встановлено факт самовільного
зайняття земельних ділянок з боку ТОВ,
оскільки порядок проведення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності визначений
Законом України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», а
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 названого
Закону державний нагляд (контроль) - це
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

У п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону
передбачені заходи державного нагляду
у сфері господарської діяльності , як
планові та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій. Аналогічні приписи
містяться і у ст. 19 ГК України, якою
встановлено, що органи державної влади
і посадові особи зобов'язанні
здійснювати інспектування та
перевірки діяльності суб'єктів
господарювання неупереджено,
об'єктивно і оперативно, дотримуючись
вимог законодавства, поважаючи права
та інтереси суб'єктів господарювання.

При цьому, рішення державного
органу, органу місцевого
самоврядування повинні бути
здійсненні в межах компетенції
відповідного органу та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дій), не
порушувати інтереси держави, прав та
інтересів фізичних та юридичних осіб.

Вищенаведене однозначно
свідчить про те, що акт обстеження від
05.09.2013 р. складений державним органом є
належним та допустимим доказом по
справі в розумінні вимог ст. 32 ГПК
України.

Будь-яких доказів, які б
свідчили про те, що названий акт є
сфальсифікованим та винні в його
фальсифікації посадові особи були
притягнуті до кримінальної,
адміністративної чи цивільної
відповідальності в матеріалах справи
не міститься та їх, всупереч вимогам ст.
ст. 33 ГПК України, відповідачем суду не
надано, у зв'язку з чим довідка
начальника управління
агропромислового розвитку Ширяївської
райдержадміністрації № 6 від 10.01.2014 р.,
на яку посилався місцевий суд, не
спростовує факт самовільного зайняття
земельної ділянки саме відповідачем.
Крім того, остання не є взагалі
розпорядчим документом та не
відповідає приписам Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», а відсутність у складі
комісії представників ТОВ та
Новосвітівської сільської ради під час
проведення обстеження земельних
ділянок, про що зазначено у довідці від
10.01.2014 р., не має ніякого правового
значення для встановлення факту їх
самовільного зайняття, оскільки ці
земельні ділянки є власністю фізичних
осіб, з якими позивачем укладено
договори оренди.

Відповідно ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності , повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, реальний збиток а
також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною (утрачена вигода).

Оскільки, матеріали справи
беззаперечно свідчать про те, що
позивачеві діями відповідача,
пов'язаними з безпідставним засівом
земельних ділянок, що належать
громадянам Гойман С.В., Воробйовій Л.М.,
Капуці І.А., Матвєєвій В.Я., Фокіному С.І.,
Харук А.С., Цапко О.І. та які перебували в
оренді у ФГ були заподіяні збитки у
вигляді упущеної вигоди, так як
останній був позбавлений можливості
засіяти соняшником земельні ділянки
загальною площею 55,34 га в червні 2013 р. та
отримати урожай з цих ділянок восени 2013
р., то саме відповідач повинний
відшкодувати позивачеві заподіяні
збитки за умови доведеності останнім
їх розміру.

В обґрунтування розміру
заподіяних збитків позивач надав до
суду довідки відділу статистики у
Ширяєвському районі від 08.10.2013 р. за №
01-29/369, згідно якої за статистичними
спостереженнями місячного звіту ф.
№37-сг "Сівба та збирання врожаю
сільськогосподарських культур та
проведення інших польових робіт"
станом на 01.10.2013р. середня урожайність
соняшнику на зерно по району склала 22,0
ц з 1 га та Одеської регіональної
торгово-промислової палати від 24.10.2013
р., відповідно до якої ціна попиту та
пропозицій торговельних організацій
на насіння соняшника товарного станом
з 1 по 21 жовтня 2013 р. складала 2.900 грн. -
3.400 грн. за 1 тону (з ПДВ), а також
видаткову накладну № 742 від 08.05.2013 р. та
податкову накладну від 08.05.2013 р. щодо
придбання ним насіння соняшнику сорту
„Титанік" на загальну суму 33.840 грн. та
здійснив розрахунок заподіяних
збитків наступним чином: 55,34 х 22 х 2900 =
353075 грн., де:

- 55,34 га - площа земельних ділянок
безпідставне зайнятих відповідачем;

- 22 ц/га - середня урожайність соняшнику
на зерно по району з 1 га;

- 2900 грн. - вартість соняшника за 1 тону.

Але, з таким розрахунком
позивача розміру заподіяних збитків
підставне не погодився суд першої
інстанції, оскільки в цьому розрахунку
позивачем взагалі не враховані
витрати необхідні на придбання насіння
соняшника на засів 55,34 га землі; витрати
на виконання робіт з засіву цієї
земельної ділянки, в тому числі на
придбання палива, використання
техніки, оранку, культивацію,
боронування, посів, оплату труда
робітників; витрати на застосування
заходив захисту рослин, а також витрати
на виконання робіт зі збору врожаю з
цієї земельної ділянки, в тому числі на
придбання палива, використання
техніки, оплату труда робітників та
інші.

Так як, в матеріалах справи не
міститься жодного доказу вартості та
кількості вищенаведених беззаперечних
витрат необхідних на посів та збір
урожаю соняшнику зі спірної земельної
ділянки, то суд першої інстанції
обґрунтовано та на законних підставах
залишив позовні вимоги ФГ щодо
стягнення з відповідача 353075 грн.
заподіяних збитків без задоволення у
зв'язку з недоведеністю розміру
заподіяних збитків належними та
допустимими доказами у справі,
внаслідок чого протилежні доводи
скаржника до уваги прийняті бути не
можуть.

При викладених обставинах
колегія суддів вважає, що рішення
місцевого суду прийнято з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, відповідає фактичним обставинам
і матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
скасування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 99,
101- 105 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Одеської області від 14.01.2014 року у
справі № 916/2860/13 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу фермерського
господарства "Попович" - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 20.02.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.