ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.2014
Справа № 905/7465/13

Господарський суд Донецької області у
складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,
суддів Захарченко Г.В., Макарової Ю.В.,

при секретарі судового засідання
Курлянскас В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Метаком»

про визнання договору відступлення
права вимоги від 26 січня 2009 року
недійсним,

за участю представників:

від позивача: Хазієвій О.Р., за довір.
від. 23.01.2014р.,

від відповідача: Лазаревій Л.Л., за
довір. 25.11.2013р.,

у
судовому засіданні 06 грудня 2013 року

оголошувалась перерва до 08 січня 2014
року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Південний гірничо-збагачувальний
комбінат» звернулось до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Метаком» про
визнання договору відступлення права
вимоги від 26 січня 2009 року недійсним.

Правовою підставою позовних вимог
позивач вважає норми статей 203, 207, 215, 513
Цивільного кодексу України, статті 13
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». В
обгрунтування позовних вимог зазначає,
що на підставі договору відступлення
права вимоги від 26 січня 2009 року,
укладеного між товариством з обмеженою
відповідальністю «Донстройкомплект»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Метаком» ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області здійснено заміну кредитора у
справі №Б29/21/05 товариства з обмеженою
відповідальністю «Донстройкомплект»
його правонаступником - товариством з
обмеженою відповідальністю «Метаком»
та внесено зміни до реєстру кредиторів.
Зазначає, що 10 серпня 2006 року ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області по справі №Б29/21/05 затверджено
реєстр вимог кредиторів, до якого
увійшли грошові вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донстройкомплект» в розмірі 7099881, 05
грн. Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 16
листопада 2006 року затверджео мирову
угоду по справі №Б29/21/05 між відкритим
акціонерним товарситвом «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат» та
кредиторами по справі, провадження у
справі припинено. 29 січня 2008 року
ухвалою суду розірвано мирову угоду,
поновелно провадження по справі
№Б29/21/05. Постановою Вищого
господарського суду України від 15
червня 2010 року ухвалу суду від 29 січня
2008 року скасовано.

Позивач вказав на те, що у зв'язку із
укладенням спірного договору в період
розірвання мирової угоди та поновлення
провадження у справі про банкрутство
ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний
комбінат», до даних правовідносин
мають бути застосовані норми Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Зазначив, що про відступлення права
вимоги новому кредитору позивача не
повідомлено. Вказав на те, що відтиск
печатки ТОВ «Донстройкомплект» на
копії спірного договору неможливо
ідентифікувати.

Зазначені обставини, на думку позивача,
свідчать про невідповідність спірного
договору вимогам статті 203, 207
Цивільного кодексу України, що є
підставою для визнання правочину
недійсним.

28 листопада 2013 року представником
позивача через канцелярію суду надане
клопотання про призначення
почеркознавчої та технічної
експертизи та витребування документів.

Ухвалою суду від 06 грудня 2013 року за
клопотанням представника позивача
продовжено процесуальний строк
розгляду справи на 15 днів.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 08 січня 2014
року справу передано на розгляд
судової колегії у складі головуючого
судді Кучерявої О.О., суддів Захарченко
Г.В., Макарової Ю.В.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним в позові та додаткових
письмових поясненнях, просив
задовольнити позовні вимоги. 13 лютого
2014 року через канцелярію суду надав
клопотання про заміну позивача по
справі з Відкритого акціонерного
товариства «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
Публічне акціонерне товариство
«Південний гірничо-збагачувальний
комбінат».

Представник відповідача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним у відзиві на позов, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог. 13 лютого 2014 року надав через
канцелярію суду письмові пояснення, в
яких зазначив, що оригінал спірного
договору був втрачений під час
пересилання. Разом із письмовими
поясненнями надав нотаріально
засвідчену копію договору про
відступлення права вимоги від 26 січня
2009 року.

Клопотань щодо фіксації судового
процесу не заявлено, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням того, що норми статті 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а норми
статті 129 Конституції України одним з
принципів судочинства визначають
свободу у наданні сторонами суду
доказів та у доведенні перед судом їх
переконливості, судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає за можливе розглянути справу
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в справі матеріалами.
Вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
суд,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2009 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Донстройкомплект» (Первісний
кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Метаком» (Новий
кредитор) укладений договір про
відступлення права вимоги (надалі по
тексту - договір), за умовами якого
Первісний кредитор передає, а Новий
кредитор набуває права вимоги, належні
Первісному кредитору, і стає
кредитором за вимогою до ВАТ
«Південний гірничо-збагачувальний
комбінат» (Боржник) в розмірі 7099881, 05
грн., затвердженого ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області у справі №Б29/21/05 від 10 серпня 2006
року (пункт1 договору).

Право вимоги засновано на реєстрі
вимог кредиторів ВАТ «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат»,
затвердженого ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області у
справі №Б29/21/05 від 10 серпня 2006 року
(пункт 3 договору).

За змістом пункту 5 договору Первісний
кредитор повідомляє Нового кредитора
про те, що право вимоги, яке
відступається за цим договором, було
включено до мирової угоди від 17 жовтня
2006 року, затвердженої ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 16 листопада 2006 року в
справі №Б29/21/05. Зазначена мирова угода
передбачала списання 10 (десяти)
відсотків суми, що дорівнює 709988,11 грн.,
зазначеної у пункті 1 та 2 цього
договору, та розстрочення погашення
залишку суми відповідно до умов
мирової угоди.

Згідно із пунктом 6 договору
сторонам відомо, що ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 29 січня 2008 року у справі
№Б29/21/05 ухвала господарського
Дніпропетровської області у тій же
справі від 16 листопада 2006 року, якою
було затверджено зазначену вище мирову
угоду, скасовано.

У цьому ж пункті договору сторони
дійшли згоди про те, що якщо у
майбутньому дію зазначеної мирової
угоди буде відновлено, її умови будуть
обов'язкові для Нового кредитора таким
самим чином, як вони були б обов'язкові
для Первісного кредитора.

Договір набуває чинності з
моменту його підписання і діє до
повного виконання Сторонами своїх
зобов'язань (пункт 12 договору).

Договір підписаний сторонами без
заперечень та скріплений печатками
підприємств, під час підписання
договору узгоджено всі його істотні
умови.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач змінив організаційно-правову
форму з Відкритого акціонерного
товариства «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
Публічне акціонерне товариство
«Південний гірничо-збагачувальний
комбінат», що підтверджується
статутом.

З урахуванням того, що згідно із
Законом України «Про акціонерні
товариства» правова основа -
"акціонерне товариство" не змінюється
при переході закритих/відкритих
акціонерних товариств у
приватні/публічні акціонерні
товариства, то приведення діяльності
закритих/відкритих акціонерних
товариств у відповідність до вимог
Закону України «Про акціонерні
товариства» проводиться через
процедуру державної реєстрації
внесення відповідних змін до статутів
акціонерних товариств, у тому числі
пов'язаних зі зміною найменування
юридичної особи, відповідно до вимог
статті 29 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

За приписами частини 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Так, ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 30 серпня
2013 року по справі № Б15/29/21/05 здійснено
заміну кредитора у справі №Б29/21/05 про
банкрутство Відкритого акціонерного
товариства «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат»
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Донстройкомплект»
його правонаступником - Товариством з
обмеженою відповідальністю «Метаком»
та внесені зміни до реєстру вимог
кредиторів. Підставою заміни кредитора
є договір відступлення права вимоги
від 26 січня 2009 року

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 26
вересня 2013 року по справі №Б15/29/21/05
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 30 серпня
2013 року скасовано та встановлено
наступне.

10 серпня 2006 року ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області по справі №Б29/21/05 затверджено
реєстр вимог кредиторів Відкритого
акціонерного товариства «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат», в
тому числі до реєстру вимог кредиторів
боржника включені грошові вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донстройкомплект» у
сумі 7099881, 05 грн.

Ухвалою від 16 листопада 2006 року
затверджена мирова угода від 17 жовтня
2006 року, укладена між боржником та
кредиторами, відповідно до якої
Відкрите акціонерне товариство
«Південний гірничо-збагачувальний
комбінат» зобов'язався погасити вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донстройкомплект» у
обсязі та в строки, визначені
зазначеною мировою угодою, провадження
по справі було припинено.

29 січня 2008 року ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області мирову
угоду від 17 жовтня 2006 року, затверджену
вищезазначеною ухвалою суду розірвано,
поновлено провадження у справі,
поновлено повноваження учасніків по
справі, поновлено дію мораторію,
зобов'язано розпорядника майна вчинити
певні дії.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15 червня 2010 року по справі
№Б29/21/05 ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 29 січня
2008 року скасовано, заяву голови
комітету кредиторів боржника -
Закритого акціонерного товариства
«Цемент-Інвест» від 22 січня 2008 року про
розірвання мирової угоди від 17 жовтня
2006 року у справі №Б29/21/05 залишено без
задоволення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що спірний договір
укладений в період розірвання мирової
угоди та поновлення провадження у
справі про банкрутство ПАТ «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат», але
заходів спрямованих на заміну
кредитора у реєстрі вимог кредиторів в
рамках справи про банкрутство
відповідачем не здійснено, а також на
те, що відбиток печатки ТОВ
«Донстройкомплект», проставленого на
договорі неможливо ідентифікувати.

Відповідно до статтей 43, 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
певними засобами доказування ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявляючи позов про визнання недійсним
договору, позивач має довести
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити Цивільному кодексу
України, іншим законам України, які
приймаються відповідно до Конституції
України та Цивільного кодексу України.
Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Відповідно до статті 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Способи волевиявлення та форми
правочину врегульовані в статті 205
Цивільного кодексу України, за якою
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах. Правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його сторонами. Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою ( ст. 207
Цивільного кодексу України).

Статтею 215 ЦК України визначено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Відповідно до якої,
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спір про визнання договору
недійсним, суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання договорів
недійсними: відповідність договору
вимогам закону, додержання
встановленої форми договору,
дієздатність сторін за договором, у
чому конкретно полягає порушення
вільного волевиявлення та не
відповідність його внутрішній волі
учасника правочину, не спрямованість
сторони на реальне настання правових
наслідків правочину та інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Аналогічна позиція також викладена у
постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику про
визнання угод недійсними» від 06.11.2009р.
№ 9, відповідно до якої угода може бути
визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом; в
кожній справі вирішуючи спір про
визнання угоди недійсною суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угоди
недійсною і настання певних юридичних
наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи
ухвала господарського суду
Дніпропетровської області від 29 січня
2008 року, якою розірвано мирову угоду
від 17 червня 2006 року, скасована
постановою Вищого господарського суду
України від 15 червня 2010 року, а тому
посилання позивача на недійсність
договору у зв'язку з його підписанням у
період її розірвання не приймаються
судом.

Доказів, які б підтверджували
виключення ТОВ «Донстройкомплект» з
єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців у зв'язку
з визнанням його банкрутом саме у
період укладення спірного договору
суду не надано.

У звязку із наявністю в матеріалах
справи нотаріально засвідченої копії
спірного договору, суд приймає даний
договір як належний доказ відступлення
права вимоги у сумі 7099881, 05 грн. від
первісного кредитора - ТОВ
«Донстройкомплект» до нового
кредитора - ТОВ «Метаком», укладений з
урахуванням мирової угоди по справі
№Б29/21/05.

Відповідно до частини 1 статті 41
Господарського процесуального кодексу
України для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Судова експертиза повинна
призначатися лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення даних, що входять до
предмета доказування, тобто у разі,
коли висновок експерта не можуть
замінити інші засоби доказування. Суд
вважає, що для вирішення спору про
визнання недійсним спірного договору
відсутня необхідність у призначенні
судової експертизи.

З огляду на вищевикладене, позивачем не
наведено суду жодних правових підстав
щодо невідповідності укладеного
договору вимогам чинного
законодавства, що мало б наслідком його
недійсність, не представлено доказів в
обґрунтування позовних вимог.
Наявність будь-яких обставин, які б
свідчили про невідповідність спірного
договору вимогам закону, позивачем не
вказано, та судом не встановлено.

Як наслідок, за висновками суду,
позивачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України не доведено належними засобами
доказування наявності обставин, які
викладені у позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є не обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір не підлягає
покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 80,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Південний гірничо-збагачувальний
комбінат» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Метаком» про
визнання договору відступлення права
вимоги від 26 січня 2009 року недійсним -
відмовити.

У судовому засіданні 13 лютого 2014
року проголошено та підписано вступну
та резолютивну частину рішення. Повний
текст рішення складено та підписано 18
лютого 2014 року.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним господарським
судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя
О.О. Кучерява

Суддя
Г.В.
Захарченко

Суддя
Ю.В. Макарова