ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27.02.2014 р.
Справа № 917/312/14

Суддя господарського суду Полтавської
області Гетя Н.Г., розглянувши
матеріали

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бовітус", 39617,
Полтавська область, м. Кременчук, вул.
40-річчя Жовтня, 29

до Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго", 36022, м. Полтава, вул.
Старий Поділ, 5

про вжиття запобіжних заходів

За участю представників:

від ТОВ "Бовітус" (заявник): Пасюк В.В.

від ПАТ "Полтаваобленерго" (боржник):
Остроушко О.Л.

В С Т А Н О В И В :

Заявник - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бовітус" - звернувся
до господарського суду із заявою про
вжиття запобіжних заходів у вигляді
накладення арешту на грошові кошти, що
належать боржнику - Публічному
акціонерному товариству
"Полтаваобленерго".

В обгрунтування заяви Товариство з
обмеженою відповідальністю "Бовітус"
посилається на ст. ст. 431, 432 ГПК України
та зазначає, що Публічне акціонерне
товариство "Полтаваобленерго"
недобросовісно ставиться до виконання
своїх зобов'язань (в т.ч. за договором
про надання послуг із постачання
технічної води № 37 від 01.02.2010 року), про
що свідчать: наявність значного
розміру заборгованості перед
заявником; прострочення оплати
заборгованості; небажання вести
переговори; наявність великої
кількості судових справ про стягнення
з Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" значних сум
грошових коштів; систематичне
застосування штрафних санкцій до
Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики, тощо.

Представник заявника в судовому
засіданні підтримав заяву в повному
обсязі, представник Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" проти задоволення
заяви заперечує.

Розглянувши подану заяву про вжиття
запобіжних заходів, суд дійшов
висновку про відмову в її задоволенні з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 431 ГПК України особа,
яка має підстави побоюватись, що подача
потрібних для неї доказів стане згодом
неможливою або утрудненою, а також
підстави вважати, що її права порушені
або існує реальна загроза їх порушення,
має право звернутися до господарського
суду з заявою про вжиття передбачених
статтею 432 цього Кодексу запобіжних
заходів до подання позову.

Згідно п. 9 інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики вжиття запобіжних
заходів" за № 01-8/251 від 20.04.2007 року при
вирішенні питання про вжиття
запобіжних заходів господарський суд
повинен здійснити оцінку
обгрунтованості доводів заявника щодо
необхідності їх застосування з
урахуванням такого:

- розумності, обгрунтованості і
адекватності вимог заявника;

- наявності зв'язку між конкретним
видом запобіжних заходів і предметом
відповідної позовної вимоги, яку
заявник повинен подати у строк,
встановлений частиною третьою статті
433;

- імовірності настання обставин,
зазначених у статті 431;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів третіх
осіб.

Разом із тим, заявником не надано до
суду жодних документальних доказів на
підтвердження неможливості чи
утруднення подачі в подальшому доказів
правомірності його вимог при зверненні
з позовом або загрози порушення його
прав. Викладені в заяві доводи не
підтверджують необхідність у
застосуванні обраного заявником
запобіжного заходу та грунтуються
виключно на припущеннях.

У відповідності до ст. 432 ГПК України
запобіжні заходи включають:
витребування доказів; огляд приміщень,
в яких відбуваються дії, пов'язані з
порушенням прав; накладення арешту на
майно, що належить особі, щодо якої
вжито запобіжні заходи, і знаходиться в
неї або в інших осіб.

Перелік запобіжних заходів,
встановлених ст. 432 ГПК України, є
вичерпним та розширенню не підлягає,
тобто вид запобіжного заходу має
відповідати встановленим цією нормою.
Аналогічну правову позицію викладено в
п. 2 інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики вжиття запобіжних
заходів" за № 01-8/251 від 20.04.2007 року.

Аналіз положень ст. 432 ГПК України в
контексті приписів ст. ст. 431 ГПК
України свідчить про те, що накладення
арешту на майно, яке належить особі,
стосовно якої вжито запобіжні заходи, і
знаходиться в неї або в інших осіб,
призначене забезпечити відновлення
порушеного права під час виконання в
подальшому рішення суду та стосується
переважно індивідуально визначеного
майна. Накладання арешту на грошові
кошти як запобіжний захід не
застосовується.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 431, 432, 434, 86 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволення заяви про вжиття
запобіжних заходів відмовити.

Суддя
Гетя Н.Г.