КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р. Справа№ 910/15372/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013 року у справі № 910/15372/13
(суддя - Цюкало Ю.В.)

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер»

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

третя особа Публічне акціонерне
товариство «Оболонь»

про стягнення вартості майна

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача (скаржник): ОСОБА_3
(довіреність від 07.11.2013р.);

від третьої особи: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013р. позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кушнер» задоволено
частково, вирішено стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 вартість
переданого в оренду майна в розмірі 6 700,
84 грн. та судові витрати; в іншій
частині в позові відмовлено.

Ухвалою суду від 13.01.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в
якій скаржник просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 09.12.2013р. по справі 910/15372/13 та
залишити позов без розгляду в повному
обсязі.

Вказаною ухвалою до участі у справі
третьою особою, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача залучено Публічне
акціонерне товариство «Оболонь»,
оскільки останнє є стороною
трьохсторонньої угоди на подальшу
оренду майна (М-1) № 1184,894/223 від 03.04.2007р., з
урахуванням умов якої вирішено спір у
даній справі.

Відповідач не погоджується із рішенням
суду у справі, вважає його незаконним і
необґрунтованим, таким, що прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

За твердженнями скаржника викладеними
в апеляційній скарзі, при прийнятті
рішення суддею Господарського суду
міста Києва порушено ст. 786 ЦК України,
оскільки з урахуванням вимог вказаної
статті, строк позовної давності
розпочався з 05.11.2011р. та закінчився
04.11.2012р., відповідно у зв'язку з
пропущенням строку позовної давності
позивач немає права на звернення до
суду за захистом своїх прав.

В судове засідання призначене по
розгляду апеляційної скарги не
з'явились представники позивача та
третьої особи, однак враховуючи, що
явка в судове засідання є правом
сторін, а не їх обов'язком, не
визнавалась судом обов'язковою для
представників сторін та третьої особи,
справа може розглядатись без їх участі,
оскільки таке нез'явлення не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги по суті.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування оскаржуваного рішення
виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, не
заперечується сторонами та
встановлено під час розгляду справи
судом першої інстанції, що на умовах
укладеної 03.04.2007 року між ЗАТ «Оболонь»,
як власником майна, ТОВ «Кушнер», як
орендодавцем та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, як
орендарем, трьохсторонньої угоди на
подальшу оренду майна (М-1) № 1184,894/223, в
користування відповідача за актом
прийому-передачі в оренду
торговельного обладнання від 03.04.2007р.
передано торгівельне обладнання (8
комплектів меблів «Оболонь» (1 стол + 4
стула), дві парасолі «Оболонь» (4х4 м)).

При цьому, судом враховується, що у
преамбулі угоди допущено помилку при
зазначенні сторони договору - ПП
«ОСОБА_4», оскільки за реквізитами
сторін остання підписана фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, скріплена
його печаткою.

Угоду укладено за типовою формою, по
предмету договору згідно з п. 1.1 угоди,
орендодавець, з метою популяризації
продукції ЗАТ «Оболонь» та його
корпоративних підприємств, передає, а
орендар приймає в оренду фірмове
обладнання. Перелік, кількість,
вартість, місцезнаходження майна
зазначено у таблиці (п. 1.2 угоди) і таким
є майно загальною вартістю 6 700, 84 грн.,
місцезнаходженням обладнання
визначено АДРЕСА_1.

Відносини, що виникли між сторонами у
зв'язку з укладенням та виконанням
трьохсторонньої угоди на подальшу
оренду майна (М-1) № 1184,894/223 від 03.04.2007р.
регулюються параграфом 5 глави 30
Господарського кодексу України та
главою 58 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Пунктом 1.2 угоди погоджено перелік,
кількість, вартість, місцезнаходження
майна, яке передається в оренду
комплект меб. «Оболонь» (1 стол + 4 стула)
у кількості 8 штук, вартістю за штуку
525,00 грн., парасоля «Оболонь» 4х4, у
кількості 2 штуки, вартістю за штуку 1 250,
42 грн., місце знаходження обладнання:
АДРЕСА_1. Загальна вартість вказаного
майна у кількості 10 одиниць складає 6 700,
84 грн..

Відповідно до п. 4.1. угоди сторони
погодили, що орендар не має права
здійснювати переміщення майна на
адресу іншу, ніж вказана в п. 1.2. даної
угоди без узгодження такого
переміщення з орендодавцем та
власником.

У відповідності до п. 3.4.2. угоди, орендар
зобов'язаний при зміні місця
розташування майна письмово погодити з
орендодавцем та власником нову адресу
розміщення майна протягом семи
календарних днів.

Пунктом 3.3.1 договору передбачено право
орендодавця та власника майна
контролювати цільове використання
майна і в разі використання його не по
призначенню …скласти відповідний акт
контрольної перевірки.

На підставі наказу орендодавця (ТОВ
«Кушнер») № 9 від 09.01.2012р. по призначенню
комісії, комісією у складі: Карпенка
В.М., Тимченка О.М., Юзика А.А., проведено
перевірку наявності та цільового
використання переданого орендарю
майна, яке відповідно до договору
повинно використовуватись та
зберігатись за адресою: АДРЕСА_1, та
встановлено, що ОСОБА_2 в
односторонньому порядку завершив
співпрацю з ТОВ «Кушнер», майно взяте в
суборенду не повернув.

В матеріалах справи наявна також
претензія за вих. № 2/12-11 від 05.11.2011р. в
якій містилась вимога орендодавця
згідно п. 3.3.2 трьохсторонньої угоди (М-1)
№ 1184,894/223 від 03.04.2007р. про негайне
повернення майна в безспірному порядку
в зв'язку з припиненням здійснення
продажу продукції ЗАТ «Оболонь» у
торгових точках орендаря та
неузгодження зміни місця розташування
майна.

У вказаній претензії, зокрема,
зазначалось, що у випадку невиконання
вимог (про повернення майна) ТОВ
«Кушнер» стягне вартість майна
(доказом направлення претензії
відповідачу є поштовий чек № 4866 від
04.12.2012р. з описом-вкладенням до
рекомендованого відправлення).

Предметом заявлених вимог у даній
справі є стягнення з відповідача
вартості переданого в оренду майна, яка
визначена позивачем у розмірі 8041,01 грн.
з ПДВ..

Згідно з п. 3.4.13 угоди орендар
зобов'язується на вимогу орендодавця
або власника повернути майно протягом
3-х днів, а також повернути його 3-денний
термін вчинення дій по зміні статусу
своєї фірми, або припинення своєї
діяльності.

Належних доказів, які б підтверджували
відсутність порушення з боку
відповідача умов угоди, повернення
орендованого майна на вимогу
орендодавця (претензія від 05.11.2011р.) під
час розгляду справи судом першої
інстанції відповідачем не надано,
висновок суду про те, що відповідач не
повернув майно з оренди та не сплатив
позивачу його вартість не спростований
матеріалами справи.

За умовами угоди укладеної між
сторонами 03.04.2007р. (п. 1.4 угоди) вартість,
прийнятого в користування майна,
відшкодовується орендарем орендодавцю
або власнику: при псуванні, втраті,
знищенні, крадіжці або неповерненні
майна на вимогу власника. При
розірванні або закінченні строку дії
договору купівлі-продажу продукції
виробництва ЗАТ «Оболонь» та його
корпоративних підприємств між
орендарем та орендодавцем, орендар
зобов'язаний протягом трьох днів
повернути майно орендодавцю або
власнику, або відшкодувати його
вартість. При розірванні або
закінченні строку дії договору
купівлі-продажу продукції виробництва
ЗАТ «Оболонь» та його корпоративних
підприємств між власником та
орендодавцем, орендодавець
зобов'язаний протягом трьох днів
повернути майно власнику, або
відшкодувати його вартість.

Згідно з п. 3.3.2 угоди орендодавець та
власник мають право вимагати негайного
повернення майна в безспірному
порядку, зокрема, в наступних випадках:
якщо орендар порушує умови
використання отриманого майна; у
випадку неузгодженої між сторонами
зміни орендарем місця розташування
майна; у випадку нездійснення продажу
продукції ЗАТ «Оболонь» та його
корпоративних підприємств в торгових
точках орендаря.

Відповідно до ст. 773 Цивільного кодексу
України наймач зобов'язаний
користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору. Якщо
наймач користується річчю, переданою
йому у найм, не за її призначенням або з
порушенням умов договору найму,
наймодавець має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

В силу положень ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, у зв'язку з чим, при
укладенні між сторонами
трьохсторонньої угоди (М-1) № 1184,894/223 від
03.04.2007р. були погоджені відповідні
підстави настання відповідальності
орендаря у вигляді обов'язку
відшкодувати вартість майна, зокрема:

- при псуванні, втраті, знищенні,
крадіжці або неповерненні майна на
вимогу орендодавця, при розірванні або
закінченні договору купівлі продукції
виробництва ЗАТ «Оболонь» та його
корпоративних підприємств, орендар
зобов'язаний відшкодувати орендодавцю
або власнику його вартість, що
зазначена в даній угоді, окрім
випадків, що мають підтвердження
актами відповідних органів і які
виникли внаслідок дії обставин
непереборної сили (3.4.12 угоди).

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п.5.1. угоди, за невиконання чи
неналежне виконання умов даної угоди
орендар сплачує орендодавцю або
власнику понесені у зв'язку з цим
збитки у розмірі встановленої вартості
одиниці майна (що зазначена в п.1.2. даної
угоди), по якій відбулося порушення за
кожне окреме порушення.

Виходячи з наведених положень угоди (п.
3.4.12, п. 5.1), апеляційний господарський
суд визнає правильним висновок суду
першої інстанції, щодо наявності
підстав для часткового задоволення
вимог позивача, в частині
правомірності стягнення саме
зазначеної в угоді вартості майна, яка
складає 6 700,84 грн. (без ПДВ) відповідно
до п. 1.2 угоди.

Доводи апелянта з приводу необхідності
застосування спеціального строку
позовної давності встановленого ст. 786
ЦК України не свідчать про порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права при вирішенні
спору, оскільки, відповідно до предмету
та підстав заявленого позову судом
першої інстанції правильно
встановлені дійсні обставини справи,
згідно положень ст. 43 ГПК України
надано належну оцінку представленим
доказам, внаслідок чого зроблено
правильний висновок про застосування
до вимог позивача загального строку
позовної давності у три роки та
правомірно відхилено заяву
відповідача щодо застосування строку
позовної давності встановленого ст. 786
ЦК України.

Згідно зі статтею 786 ЦК України до вимог
про відшкодування збитків у зв'язку з
пошкодженням речі, яка була передана у
користування наймачеві, а також до
вимог про відшкодування витрат на
поліпшення речі застосовується
позовна давність в один рік; перебіг
позовної давності щодо вимог
наймодавця починається з моменту
повернення речі наймачем, а щодо вимог
наймача - з моменту припинення договору
найму (частини перша, друга).

Зі змісту наведеної статті кодексу
вбачається, що її положення
встановлюють спеціальну позовну
давність - один рік - та початок її
перебігу щодо вимог наймача і
наймодавця, зазначених в частині
першій цієї статті.

Конституційний Суд України у рішенні
від 03.07.2012р. № 14-рп/2012 у справі № 1-20/2012
зазначив, що положення статті 786
Кодексу мають єдиний зміст, завершену
структуру і встановлюють спеціальну
позовну давність - один рік - та початок
її перебігу щодо вимог наймодавця про
відшкодування збитків у зв'язку з
пошкодженням речі, яка була передана у
користування наймачеві, а також до
вимог наймача про відшкодування витрат
на поліпшення речі. Положення частини
другої цієї статті не поширюється на
інші вимоги, що випливають із договору
найму (оренди).

Предметом заявленого позову у даній
справі є вимоги позивача щодо
відшкодування вартості майна, яке не
було повернуто з оренди, а не вимоги про
відшкодування збитків завданих
пошкодженням речі.

В силу положень ч. 2 ст. 786 ЦК України,
перебіг позовної давності щодо вимог
наймодавця починається з моменту
повернення речі наймачем, тоді як таких
обставин (повернення пошкодженої речі
наймачем) під час розгляду справи не
встановлено, доказів зазначеного
відповідачем не представлено, а
порушення права, на захист якого подано
позов, обумовлено саме неповерненням
речі з оренди на вимогу наймодавця.

При цьому, не ґрунтуються на жодних
нормах закону твердження апелянта про
те, що у зв'язку з пропущенням строку
позовної давності позивач немає права
на звернення до суду за захистом своїх
прав, оскільки право на звернення до
суду за захистом порушених прав
гарантоване Конституцією України, а
закінчення строків позовної давності є
підставою для відмови у задоволенні
позову за наявності відповідної заяви
сторони у справі (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Таким чином, виходячи із встановлених
обставин справи, погоджених умов угоди
(п. 3.4.13) повернути майно на вимогу
орендодавця або власника протягом 3-х
днів, та викладення відповідної вимоги
орендодавця у претензії за вих. № 2/12-11
від 05.11.2011р., строк позовної давності
щодо заявлених позивачем вимог про
відшкодування вартості такого майна на
умовах угоди (п. 1.4), станом на час
звернення до суду (01.08.2013р. позов
надіслано поштою) не закінчився.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що судом першої
інстанції повно, всебічно та об'єктивно
з'ясовано обставини справи, рішення
ухвалено відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та
скасування рішення Господарського
суду м. Києва від 09.12.2013 року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 09.12.2013 року у
справі № 910/15372/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/15372/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала