КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р. Справа№ 910/15603/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Зубець Л.П.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Волков А.А.

від відповідача: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця Волкова
Андрія Анатолійовича на рішення
господарського суду міста Києва від
04.12.2013 року

у справі № 910/15603/13 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Фізичної особи - підприємця
Волкова Андрія Анатолійовича (м. Київ)

до Фізичної особи - підприємця Лемець
Тетяни Миколаївни (м. Київ)

про стягнення заборгованості за
договором оренди нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернувся Фізична особа - підприємець
Волков Андрій Анатолійович з позовом
до Фізичної особи - підприємця Лемець
Тетяни Миколаївни про стягнення з
відповідача на користь позивача 25 000
грн. основного боргу з орендної плати, 3
992 грн. 48 коп. суми комунальних платежів,
17 000 грн. штрафу, як санкцію за
односторонню відмову від договору, 64 600
грн. неустойки за несвоєчасне
повернення приміщення.

Рішенням від 04.12.2013 року господарський
суд міста Києва позов задовольнив
частково. Стягнув з ФОП Лемець Т.М. на
користь ФОП Волкова А.А. 25 000 грн.
заборгованості по орендній платі, 500
грн. судового збору. В решті позовних
вимог відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
місцевого господарського суду ФОП
Волков А.А. звернувся до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва частково і постановити нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 року
апеляційна скарга ФОП Волкова А.А. була
прийнята до провадження та призначено
розгляд справи № 910/15603/13 у судовому
засіданні за участю представників
сторін.

Розпорядженням секретаря судової
палати від 13.02.2014 року склад судової
колегії змінювався.

В судове засідання 13.02.2014 року
повноважні представники відповідача
не з'явилися та про причини неявки суд
не повідомили, хоча про час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Після обговорення
судова колегія дійшла висновку, що
неявка відповідача та її повноважних
представників не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 25.02.2014 року
позивач підтримав вимоги своєї
апеляційної скарги.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення позивача,
перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги судова
колегія апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського
суду міста Києва має бути скасовано в
частині відмови в позові про стягнення
1 885 грн. 77 коп. суми комунальних
платежів, 17 000 грн. штрафу, 64 600 грн.
неустойки за несвоєчасне повернення
приміщення, та в цій частині прийнято
нове рішення про задоволення позову,
виходячи з наступного.

30.06.2012 року Фізична особа - підприємець
Волков Андрій Анатолійович
(орендодавець) та Фізична особа -
підприємець Лемець Тетяна Миколаївна
(орендар) уклали договір оренди № 01-06
нежитлових приміщень, відповідно до
умов якого орендодавець передає, а
орендар бере в тимчасове володінь
наступне приміщення (далі за текстом -
„приміщення, що орендується"): адреса
будинку, у якому знаходиться
приміщення, що орендується: м. Київ, вул.
Милославська, 43; номер приміщення
(групи приміщень): 6 та 7; Загальна площа
приміщення (групи приміщень), що
орендується: 153,6 кв.м.

Згідно з п. 5.2 договору від 30.60.2012 року №
01-06 розмір орендної плати становить 17 000
грн. на місяць за всю орендовану площу
(без ПДВ).

Відповідно до п. 7.1 договору від 30.60.2012
року № 01-06 орендар зобов'язується
своєчасно здійснювати орендні та інші
платежі.

Згідно з п. 9.1 договору від 30.60.2012 року №
01-06 не сплата орендної плати в
установлений термін є підставою для
дострокового розірвання даного
договору з боку орендодавця. Після
повідомлення орендодавцем орендаря
про намір розірвати договір, місяць, за
який орендна плата не сплачена
вважається останнім місяцем оренди а
приміщення підлягає поверненню по його
закінченні за актом приймання
передачі.

01.07.2012 року на виконання умов договору
позивач передав, а відповідач прийняв в
строкове, платне користування
приміщення, про що сторони склали Акт
здачі-приймання приміщення від 01.07.2012
року.

Листом від 05.04.2013 року, який отримано
відповідачем 05.04.2013 року, позивач
повідомив відповідача про дострокове
розірвання договору від 30.60.2012 року №
01-06 у зв'язку з частковою несплатою
відповідачем орендної плати в розмірі 8
000 грн. за квітень 2013 року.

Листом від 04.06.2013 року відповідач
звернувся до позивача з повідомленням
про порушення порядку передачі та
повернення приміщення, в якому
зазначалося що в зазначений час 01.06.2013
року позивач не з'явився для підписання
акту приймання-передачі приміщення
(повернення), натомість позивач повісив
нові замки на приміщення що
унеможливило доступ до нього
відповідача. А також відповідач
зазначив що визнає заборгованість в
розмірі 8 000 грн.

Листом від 05.06.2013 року позивач
звернувся до відповідача з вимогою про
повернення орендованого приміщення та
сплатою 8 000 грн. - орендної плати за
березень 2013 року, 34 000 грн. - неустойки з
орендної плати за травень 2013 року, 2 707
грн. 39 коп. - комунальних послуг за
квітень, травень 2013 року.

Листом від 16.06.2013 року відповідач
повідомив позивача що в період з квітня
по червень (включно) мав договірні
відносини з іншим суб'єктом
господарювання, від якого регулярно
отримував орендну плату.

27.06.2013 року відповідачем повернуто
приміщення позивачу на підтвердження
чого позивач надав суду Акт
здачі-приймання приміщення від 27.06.2013
року.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено, що договір, укладений між
позивачем та відповідачем за своєю
правовою природою є договором найму
(оренди) та договором про надання
послуг.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 760 ЦК України встановлено,
що предметом договору найму може бути
річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ).

Згідно ст. 762 ЦК України за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України
визначено, що орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
надав відповідачеві у тимчасове платне
користування приміщення на певний
строк та за відповідну плату згідно
умов договору, а відповідач в порушення
умов договору не сплатив на користь
позивача орендні платежі за період з
березня 2013 року по квітень 2013 року в
розмірі 25 000 грн. (8 000 грн. - орендної
плати за березень 2013 року, 17 000 грн. -
орендної плати за квітень)

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Оскільки відповідач не подав суду
доказів погашення заборгованості з
орендної плати за березень та квітень
2013 року, то місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості з орендної плати за
березень 2013 року та квітень 2013 року в
розмірі 25 000 грн. є доведеними, а тому
підлягають задоволенню.

Рішення місцевого господарського суду
підлягає залишенню без змін в цій
частині.

Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача 17 000 грн. як санкції за
односторонню відмову від договору.

Відповідно до п. 8.6 договору від 30.06.2012
року № 01-06 у випадку дострокового
розірвання даного договору оренди,
сторона, за ініціативою (з вини) якої
розривається договір сплачує іншій
стороні штраф у розмірі місячної
орендної плати.

Як вірно зазначив місцевий
господарський суд ініціатором
розривання договору є позивач, що
підтверджується повідомленням про
дострокове розірвання договору від
05.04.2013 року.

Втім таке розірвання договору сталося
з вини відповідача, який не здійснював
оплату орендних платежів.

З врахуванням вищевикладеного колегія
суддів апеляційного господарського
суду приходить до висновку, що так як
причиною розірвання договору стали
винні дії відповідача з порушення
взятих на себе зобов'язань по оплаті, то
він має сплатити позивачу штраф у
розмірі місячної орендної плати - 17 000
грн.

Рішення місцевого господарського суду
підлягає скасуванню в цій частині, з
прийняттям нового рішення про
задоволення позовних вимог про
стягнення штрафу у розмірі місячної
орендної плати - 17 000 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача 64 600,
грн. неустойки у розмірі подвійної
плати за користування річчю за час
прострочення.

Як стверджує позивач відповідач
повернув орендоване приміщення лише
27.06.2013 року, а мав повернути 01.05.2013 року,
що на 1 місяць 27 днів пізніше належної
дати.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 785 ЦК
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

П. 9.1 договору від 30.06.2012 року № 01-06
визначено, що після дострокового
розірвання договору приміщення
підлягає поверненню за актом приймання
передачі.

Місцевий господарський суд вказав, що
повернення речі передбачає
безпосереднє користування річчю.
Місцевий господарський суд відмовив у
позові в частині стягнення неустойки
через те, що позивачем належним чином
не доведено факту користування річчю
(приміщенням) в період з 01.05.2013 року по
27.06.2013 року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
такими висновками місцевого
господарського суду, оскільки
підставою для нарахування неустойки у
розмірі подвійної орендної плати є
факт прострочення повернення
приміщення, а не факт користування чи
не користування приміщенням.

Колегія суддів дійшла висновку, що
відповідачем не було подано доказів
того, що 01.06.2013 року позивач не з'явився
для підписання акту приймання-передачі
приміщення (повернення), а відтак такі
обставини, викладені в листі
відповідача від 04.06.2013 року не беруться
до уваги.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що відповідач прострочив свій
обов'язок з повернення приміщення з
01.05.2013 року по 27.06.2013 року.

Таким чином з нього підлягає стягненню
неустойка у вигляді подвійної орендної
плати за травень 2012 року 34 000 грн. (17 000
грн. х 2) та за 27 днів червня 30 600 грн. (27 / 30
х 17 000 грн. х 2), а всього 64 600 грн.

Рішення місцевого господарського суду
підлягає скасуванню в цій частині, з
прийняттям нового рішення про
задоволення позовних вимог про
стягнення 64 600 грн. неустойки.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача 3 992
грн. 48 коп. - комунальних платежів, суд
зазначає наступне.

Як зазначає позивач, відповідачу
надавалися комунальні послуги за
період з квітня 2013 року по червень 2013
року на суму 3 992 грн. 42 коп., однак на
підтвердження своїх позовних вимог
надав платіжні доручення за комунальні
послуги лише за період з травня 2013 року
по червень 2013 року, доказів на
підтвердження надання комунальних
послуг за квітень 2013 року суду не
надано.

Відповідно до рахунку від 22.05.2013 року №
4129 за користування приміщенням № 6 у
травні 2013 року було нараховано 616 грн. 28
коп. без ПДВ (739 грн. 54 коп. з ПДВ). При
цьому в цей рахунок за травень 2013 року
було включено борг минулих періодів у
розмірі 1 581 грн. 25 коп. Період за який
цей борг було нараховано не вказаний.
Рахунків за попередні періоди з
комунальних послуг позивачем надано не
було. Відтак колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що борг за
невизначений період у розмірі 1 581 грн. 25
коп. не підлягає стягненню. Крім того у
травні 2013 року житлово-експлуатаційним
підприємством було повернуто
передоплату за теплоенергію за період
2012 - 2013 років у розмірі 1 059 грн. 42 коп.
Відтак без врахування боргу минулих
періодів плата за комунальні платежі
за травень 2013 року за приміщення № 6
була відсутня.

Відповідно до рахунку від 14.06.2013 року №
4763 плата за комунальні платежі за
червень 2013 року за приміщення № 6 без
врахування боргу минулих періодів
складала 500 грн. 57 коп. без ПДВ (600 грн. 68
коп. з ПДВ).

Відповідно до рахунку від 14.06.2013 року №
4763 плата за комунальні платежі за
червень 2013 року за приміщення № 7 без
врахування боргу минулих періодів
складала 500 грн. 57 коп. без ПДВ (600 грн. 68
коп. з ПДВ).

Відповідно до рахунку від 14.06.2013 року №
4764 плата за комунальні платежі за
червень 2013 року за приміщення № 7 без
врахування боргу минулих періодів
складала 570 грн. 34 коп. без ПДВ (684 грн. 41
коп. з ПДВ).

Відтак колегія суддів апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що стягненню підлягали
витрати з оплати комунальних платежів
за травень - червень 2013 року у розмірі 1
885 грн. 77 коп.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
доводами місцевого господарського
суду про те, що комунальні послуги не
підлягали оплаті відповідачем,
оскільки він не користувався
приміщенням за цей період, оскільки
такий висновок не відповідає
положенням п. 5.4 договору від 30.06.2012 року
№ 01-06, в якому сторони узгодили оплату
комунальних послуг, та який не містить
таких виключень, на які вказав суд
першої інстанції.

Рішення місцевого господарського суду
підлягає скасуванню в цій частині, з
прийняттям нового рішення про
задоволення позовних вимог про
стягнення 1 885 грн. 77 коп. комунальних
платежів.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на сторін
пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця Волкова Андрія
Анатолійовича на рішення
господарського суду міста Києва від
04.12.2013 року по справі № 910/15603/13
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду м.
Києва від 04.12.2013 року по справі № 910/15603/13
скасувати в частині відмови в позові
про стягнення 1 885 (однієї тисячі
вісімсот вісімдесяти п'яти) грн. 77 коп.
суми комунальних платежів, 17 000
(сімнадцяти тисяч) грн. штрафу, як
санкції за односторонню відмову від
договору, 64 600 (шістдесяти чотирьох
тисяч шестиста) грн. неустойки за
несвоєчасне повернення приміщення.

3. Прийняти нове рішення по справі,
яким у позов задовольнити позов в
частині стягнення 1 885 (однієї тисячі
вісімсот вісімдесяти п'яти) грн. 77 коп.
суми комунальних платежів, 17 000
(сімнадцяти тисяч) грн. штрафу, як
санкції за односторонню відмову від
договору, 64 600 (шістдесяти чотирьох
тисяч шестиста) грн. неустойки за
несвоєчасне повернення приміщення.

4. В частині задоволення позову про
стягнення 25 000 (двадцяти п'яти тисяч)
грн. основного боргу та в частині
відмови в позові про стягнення 2 106 (двох
тисяч ста шести) грн. 71 коп. суми
комунальних платежів рішення залишити
без змін.

5. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця Лемець Тетяни Миколаївни
(02156, м. Київ, вул. Братиславська, буд. 18,
кв. 37, ідентифікаційний номер ) на
користь Фізичної особи - підприємця
Волкова Андрія Анатолійовича (04201, м.
Київ, вул. Майорова, буд. 3, кв. 92,
ідентифікаційний номер ) 2 169 (дві
тисячі сто шістдесят дев'ять) грн. 72 коп.
судового збору за розгляд позовної
заяви, 834 (вісімсот тридцять чотири) грн.
86 коп. судового збору за розгляд
апеляційної скарги.

6. Видачу виконавчих документів
доручити господарському суду міста
Києва.

7. Матеріали справи № 910/15603/13
повернути до господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Повний текст постанови
підписано__27.02.2014 р.__

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
Л.П. Зубець

А.Г. Майданевич