ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
УХВАЛА

17.02.2014Справа №5002-32/ 3761-2012

За заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аконіт» про
роз'яснення додаткового рішення у
справі

за позовом Сімферопольського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави, в особі Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим,
м.Сімферополь

до Гурзуфської селищної ради, м.Ялта

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аконіт»,
м.Дніпропетровськ

про визнання недійсним рішення та
договору оренди земельної ділянки

Суддя Гризодубова А.М.

Представники:

від прокуратури- не з'явився

від позивача- Дьоміна Г.В., довіреність
№ 01-01/67 від 21.01.2014, представник;

від відповідачів- не з'явились

Суть спору: 31 жовтня 2012 року
Сімферопольський міжрайонний прокурор
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері, в інтересах
держави, - в особі Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, звернувся
до господарського суду Автономної
Республіки Крим до відповідачів:
Гурзуфської селищної ради та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аконіт» про
визнання недійсним рішення 19 сесії 24
скликання Гурзуфської селищної ради
№20 від 05.09.2003р про передачу в оренду ТОВ
«Аконіт» земельної ділянки площею 3,1
га., розташованій у північно-західної
частини пгт.Краснокам'янка, на землях
Гурзуфської сільради, та договору
оренди земельної ділянки від 17.03.05р.,
укладеного між Гурзуфською сільською
радою та ТОВ «Аконіт».

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 05.03.2013
року по справі № 5002-32/3761-2012 в задоволені
позову було відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням, Сімферопольський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся із
апеляційною скаргою до
Севастопольського апеляційного
господарського суду. Постановою від
08.04.2013 року апеляційна скарга прокурора
була залишена без задоволення, а
рішення Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 05.03.2013
року - без змін.

Не погодившись із вищезазначеними
судовими актами, прокурор звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України. Проте,
постановою від 11.07.2013 року в задоволені
касаційної скарги прокурору було
відмовлено.

У зв'язку з тим, що при прийнятті
рішення не були розподілені витрати,
пов'язані із проведення експертного
дослідження у дійсній справі, судом
21.08.2013 року було винесено додаткове
рішення, яким стягнуто з Ради міністрів
Автономної Республіки Крим на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аконіт» 30 037,00 грн.
витрат за проведення судової
будівельно - технічної експертизи.

Після набрання додатковим рішенням
законної сили судом був виданий
відповідний наказ на примусове його
виконання.

04.02.2014 року відповідач звернувся із
заявою про роз'яснення додаткового
рішення в порядку статті 89
Господарського процесуального кодексу
України, в якій просить суд роз'яснити
яким чином додаткове рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 21.08.2013 року по
справі № 5002-32/3761-2012 має бути виконане
Головним управлінням Державної
казначейської служби України в
Автономній республіці Крим.

Відповідно до частини 1 статті 89
Господарського процесуального кодексу
України суддя за заявою сторони чи
державного виконавця роз'яснює
рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому
їх змісту, а також за заявою сторони або
за своєю ініціативою виправляє
допущені в рішенні, ухвалі описки чи
арифметичні помилки, не зачіпаючи суті
рішення.

Роз'яснення рішення, ухвали - засіб
виправлення недоліків судового акта,
який полягає в усуненні неясності
судового акта.

Роз'яснюючи рішення, ухвалу,
господарський суд не вправі змінювати
зміст рішення, ухвали, тобто не має
права змінювати:

- відомостей, викладених у рішенні
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

- відомостей, викладених в ухвалі
відповідно до вимог статті 86
Господарського процесуального кодексу
України.

Тож у вирішенні питання про межі, в яких
суд вправі діяти, надаючи роз'яснення
рішення, ухвали, слід виходити з
приписів ст. ст. 84, 86 Господарського
процесуального кодексу України щодо
змісту рішення, ухвали.

Отже, роз'яснення рішення, ухвали - це
викладення рішення ухвали у більш
ясній і зрозумілій формі.

Проте своєю заявою стягувач фактично
просить змінити боржника Раду
Міністрів автономної Республіки Крим
на Управління справами Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, що не
підпадає під поняття роз'яснення
рішення, та не кореспондується зі
статтею 89 Господарського
процесуального кодексу України.

При роз'ясненні рішення суд в ухвалі з
цього приводу викладає більш повно і
ясно ті частини рішення, розуміння яких
викликає труднощі, не вносячи змін у
суть рішення і не торкаючись питань,
які не були предметом судового
розгляду.

Вищий господарський суд України у
пункті 10 Постанови пленуму від 17 жовтня
2012 року N 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» зазначив,
що господарський суд першої інстанції,
який видав виконавчий документ,
зобов'язаний розглянути заяву
державного виконавця у десятиденний
строк з дня її надходження і за
необхідності дати відповідне
роз'яснення рішення чи змісту
виконавчого документа, не змінюючи їх
редакції. Роз'яснення рішення, ухвали
здійснюється господарським судом за
правилами статті 89 ГПК. В ухвалі про
роз'яснення судових рішень
господарський суд не може визначати
порядок та умови здійснення
виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про відмову в задоволенні
заяви.

Керуючись статтями 86, 89 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про роз'яснення
додаткового рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим по
справі № 5002-32/3761-2012 відмовити.

Суддя А.М.
Гризодубова