м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Гадячгаз" до Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
про внесення змін до
договору Суддя Стасюк С.В.
Представники сторін:
від позивача Гетьман М.О. (дов. № 1
від 1794/111.3)від відповідача Халіна А.О.
(дов. № 14-351 від 16.03.2012 року)
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 25 лютого 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Гадячгаз" (надалі по тексту - позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(надалі по тексту - відповідач) про
внесення змін до договору № Г-П/2013-Б на
купівлю-продаж природного газу від
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року порушено
слухання справи призначено на 09.01.2014
09.01.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
часткове виконання вимог ухвали суду.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
для розгляду судді Літвіновій М.Є., у
зв'язку з перебуванням судді Стасюка
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.01.2014 року суддя Літвінова
провадження, розгляд справи призначено
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 року суддя Стасюк С.В.
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 09.01.2014 року.
30.01.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшов документ на
виконання вимог ухвали суду.
Представник відповідача у судовому
засіданні надав документи на часткове
виконання вимог ухвали суду та усні
пояснення по суті спору в яких проти
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.01.2014 року розгляд справи
було відкладено на 25.02.2014 року.
У судовому засіданні 25.02.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив задовольнити
їх в повному обсязі.
Представник відповідача у судому
засіданні 25.02.2014 року заперечив проти
задоволення позову, з підстав,
наведених у відзиві.
Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -
04.01.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (продавець)
та Публічним акціонерним товариством
по газопостачанню та газифікації
"Гадячгаз" (покупець) було укладено
договір № Г-П/2013-Б на купівлю-продаж
природного газу (надалі по тексту -
Відповідно до пункту 1.1. Договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 року році
природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ (надалі - газ), на
умовах цього Договору.
Газ, що продається за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для подальшої реалізації установам і
організаціям, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, які є
кінцевими споживачами газу (пункт 1.2.
Згідно з пунктом 2.1. Договору продавець
передає покупцеві у 2013 році газ в
обсязі до 3127 тис.куб.м., у тому числі по
У відповідності до пункту 3.3. Договору
приймання - передачі газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання - передачі газу.
Згідно з пунктом 5.2. Договору ціна за 1000
куб.м. газу становить 3 509,00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того
податок на додану вартість за ставкою -
До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3
509,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 701,80 грн.,
всього з ПДВ - 4 210,80 грн.
Відповідно до пункту 6.1. Договору
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 20-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.
Пунктом 6.2. Договору сторони погодили,
що оплата за газ здійснюється з
поточного рахунка із спеціальним
режимом використання покупця на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання продавця
відповідно до вимог Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу" кожного банківського
дня розрахункового місяця згідно з
нормативами розподілу коштів,
затвердженими відповідною постановою
НКРЕ, та зараховується як оплата за газ.
За наявності заборгованості покупець
перераховує кошти з поточного рахунку
на поточний рахунок зі спеціальним
режимом використання продавця.
У відповідності до пунктів 9.1., 9.2.
Договору у разі виникнення спорів
(розбіжностей) за цим договором спір
передається на вирішення в
господарські суди України і
розглядається в установленому порядку
згідно з чинним законодавством
України. Строк, у межах якого сторони
можуть звернутись до суду з вимогою про
захист своїх прав за цим Договором
(строк позовної давності). у тому числі
щодо стягнення основної
заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється у 3 (три)
Договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін, поширює дію на
відносини, що фактично склались між
сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в
частині реалізації газу до 31 грудня 2013
року, а в частині проведення
розрахунків за газ - до їх повного
здійснення (розділ 11 Договору).
Позивач в своїй позовній заяві вказує,
що постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики від 25.04.2013 року за № 469
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Гадячгаз" попереджено про
необхідність усунення порушення
пункту 3.8 Ліцензійних умов з постачання
та пункту 3.9 Ліцензійних умов з
розподілу в частині дотримання вимог
законодавства України,
нормативно-технічних документів щодо
якості надання послуг, а саме постанов
від 05.07.2012 року № 849 та від 06.09.2012 року №
1164 в частині приведення договірних
відносин у відповідність до вимог
11.10.2013 року позивачем, було направлено
відповідачу лист № 1336/766/1 та Додаткову
угоду № 2 від 01.10.2013 року до Договору для
розгляду підписання, з метою
приведення Договору у відповідність до
Типового договору на купівлю-продаж
природного газу між власниками та
постачальниками природного газу,
затвердженого постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики від
05.07.2012 року № 849 року.
У відповідь на вищевказаний лист
відповідач листом за вих. № 26-5481/1.5-13 від
21.10.2013 року повідомив про те, що
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" не вважає за
потрібне вносити будь-які зміни до
Договору, оскільки умови та зміст
останнього розроблені на підставі
форми Типового договору на
купівлю-продаж природного газу між
власниками та постачальниками
природного газу, затвердженого
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики від 05.07.2012 року № 849 року, з
урахуванням певної специфіки поставки
газу різним категоріям споживачів.
Зважаючи на вищенаведене, позивач
звернувся до суду з даним позовом в
якому просить суд зобов'язати Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
внести зміни до пунктів 3.4., 6.1., 6.2., 9.1, 9.2.
Договору шляхом укладення з Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Гадячгаз" додаткової угоди до
Вищевказані пункти Договору
запропоновано викласти у наступній
"3.4. Не пізніше 10-го числа місяця,
наступного за місяцем продажу газу,
покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печаткою покупця два примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. продавець не пізніше 15-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, зобов'язується повернути
покупцеві один примірник оригіналу
акта, підписаного уповноваженим
представником та скріпленого печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Підписаний акт є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.
6.1. Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами у
національній валюті шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки. У разі неповної оплати
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється покупцем
протягом 5-ти календарних днів після
підписання сторонами акта
приймання-передачі газу за
розрахунковий місяць.
Абзац перший пункту 6.2. доповнити
словами "поставлений продавцем покупцю
в тому самому місяці, у якому надійшли
9.1. Спори (розбіжності) за Договором
вирішуються за домовленістю сторін.
9.2. У разі невладнання спорів
(розбіжностей) за Договором за
домовленістю сторін спір передається
на вирішення до суду і розглядається в
установленому порядку згідно з чинним
законодавством України.".
Відповідач у своєму відзиві на позов
заперечив проти задоволення позовних
вимог, з тих підстав, що сторонами при
укладені Договору було конкретизовано
умови Типового договору на
купівлю-продаж природного газу між
власниками та постачальниками
природного газу, затвердженого
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики від 05.07.2012 року № 849 року, без
зміни істотних умов Договору, розміру
та способу забезпечення зобов'язань.
Окрім того, в обґрунтування своїх
заперечень на позов, відповідач
зазначає про те, що факт підписання
даного договору, а згодом, актів
приймання - передачі природного газу до
нього, без заперечень, вказує на те, що
позивач був згоден з умовами Договору
та не мав зауважень щодо його змісту, а
також розумів всю юридичну
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання пунктів Договору.
Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.
Положеннями абзацу 3 частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
Згідно з частиною 2 статті 67
Господарського кодексу України
підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.
Відповідно до статті 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.
Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (частина 1
статті 628 Цивільного кодексу України).
Загальні умови укладання договорів, що
породжують господарські зобов'язання,
визначено статтею 179 Господарського
кодексу України, згідно пункту 3 якої
укладення договору є обов'язковим для
сторін, якщо існує пряма вказівка
закону щодо обов'язковості укладення
договору для певних категорій
суб'єктів господарювання.
Зокрема, частиною 1 статті 187
Господарського кодексу України
передбачено, що спори, які виникають
при укладанні господарських договорів
за державним замовленням, або
договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі, якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" здійснює реалізацію
природного газу для задоволення потреб
суб'єктів господарювання, які
виробляють теплову енергію відповідно
до вимог підпункту 2 пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України №1729 від 27
грудня 2001 року "Про забезпечення
споживачів природним газом".
Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №705 від 25 липня 2012
року позивач визначений гарантованим
постачальником природного газу для
підприємств, що здійснюють виробництво
Судом встановлено, що Договір № Г-П/2013-Б
на купівлю-продаж природного газу від
04.01.2013 року укладений у відповідності
до Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу".
Так, у відповідності до статті 4 Закону
"Про засади функціонування ринку
природного газу" державне регулювання
діяльності суб'єктів ринку природного
газу, в тому числі суб'єктів природних
монополій та суб'єктів господарювання,
які діють на суміжних ринках,
здійснюється Кабінетом Міністрів
України, Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, та центральними органами
виконавчої влади в межах їх
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, при прийнятті своїх рішень
діє за принципом незалежності від
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб та суб'єктів господарювання, а
також політичних партій та інших
об'єднань громадян чи їх органів.
До повноважень Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики, належать, зокрема
затвердження типових договорів на
розподіл природного газу (стаття 4
Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу").
Постановою № 849 від 05.07.2012 року "Про
затвердження типового договору на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) (надалі по тексту -
Постанова № 849) Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики затвердила Типовий
договір на купівлю-продаж природного
газу.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 849
власникам природного газу та суб'єктам
господарювання, що провадять
діяльність на підставі ліцензії на
постачання природного газу за
регульованим тарифом, привести свої
договірні відносини у відповідність до
вимог Типового договору на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) у місячний строк з
дати набрання чинності цією
постановою.

Відповідно до статті 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона
договору, яка одержала пропозицію про
зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний строк після одержання
пропозиції повідомляє другу сторону
про результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.10.2013 року позивач звернувся до
відповідача з проектом додаткової
угоди до Договору для приведення
пунктів 3.4, 6.1, 6.2., 9.1, 9.2 Договору у
відповідність до Типового договору.

Проте, відповідач листом за вих. №
26-5481/1.5-13 від 21.10.2013 року повідомив про
те, що Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" не вважає за
потрібне вносити будь-які зміни до
Договору, з тих підстав, що умови
Договору розроблені на підставі форми
Типового договору на купівлю-продаж
природного газу між власниками та
постачальниками природного газу,
затвердженого постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики від
05.07.2012 року № 849 року, з урахуванням
певної специфіки поставки газу різним
категоріям споживачів.

Керуючись приписами статей 179, 181, 188
Господарського кодексу України,
позивач звернувся до суду з проханням
врегулювати розбіжності, які виникли
при зміні спірного договору шляхом
викладення пунктів 3.4, 6.1, 6.2., 9.1, 9.2
вказаного Договору в редакції
позивача.

Згідно умов частини 2 статті 179
Господарського кодексу України
Кабінет Міністрів України,
уповноважені Президентом України
міністерства, інші центральні органи
виконавчої влади можуть рекомендувати
суб'єктам господарювання орієнтовні
умови господарських договорів
(примірні договори), а у визначених
законом випадках - затверджувати
типові договори.

Відповідно до вимог частини 4 статті 179
Господарського кодексу України при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Як вбачається з тексту спірного
Договору зміст запропонованих до зміни
умов договору відповідає вимогам
типового договору на розподіл
природного газу. Викладаючи умови
Договору в цій частині у власній
редакції, сторони у справі лише
конкретизували умови типового
договору, що відповідає вимогам статті
179 Господарського кодексу України.

За змістом вимог частин 2, 4 статті 652
Цивільного кодексу України якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимог статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем не надано доказів наявності
обставин, які в силу вищезгаданих вимог
закону дають підстави для зміни
договору № Г-П/2013-Б на купівлю-продаж
природного газу від 04.01.2013 року.

Таким чином, правочин був здійснений за
волевиявленням обох сторін, і в даному
випадку, усі твердження позивача
свідчать про незгоду з раніше
досягнутими домовленостями по
Договору, що не може бути підставою для
внесення змін до Договору.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
спірний Договір № Г-П/2013-Б на
купівлю-продаж природного газу від
04.01.2013 року було укладено після
набрання чинності Постановою № 849 від
05.07.2012 року, таким чином сторони були
обізнані зі змістом вказаної постанови
та умовами типового договору, на який
посилається позивач.

Приймаючи до уваги те, що обставини,
якими сторони керувалися при укладенні
спірного Договору не змінилися за умов,
зазначених у частині 2 статті 652
Цивільного кодексу України, суд
приходить до висновку про відмову в
позові Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Гадячгаз" про внесення
змін до договору № Г-П/2013-Б на
купівлю-продаж природного газу від
04.01.2013 року.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Гадячгаз" відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 03.03.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк