ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2014 р.
Справа № 911/4640/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Рябцевої О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг», м.
Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю «РГК», Київська обл.,
смт. Рокитне

про стягнення 1568124,56 грн.

за участю представників

від позивача: Башук Т.В. (дов. № Д 001/14 від
08.01.2014р.);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

товариство з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг»
(далі - позивач) звернулося до
господарського суду Київської області
з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «РГК» (далі -
відповідач) про стягнення 1568124,56 грн., з
яких 662757,34 грн. заборгованості зі
сплати лізингових платежів за
договором фінансового лізингу № KL101147
від 26.11.2010 р., 168169,69 грн. заборгованості
зі сплати відсотків та 737197,53 грн.
неоплаченої вартості предмета лізингу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
фінансового лізингу № KL101147 від 26.11.2010 р.
в частині сплати лізингових платежів, у
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість у сумі 662757,34 грн. В
зв'язку з наявністю вказаної
заборгованості, 13.12.2011 р. позивач на
підставі п.п. 11.5., 11.6. договору направив
на адресу відповідача повідомлення №
75/12 від 13.12.2011 р. про розірвання договору
№ KL101147 від 26.11.2010 р. з 23.12.2011 р.
Враховуючи те, що відповідач
заборгованість зі сплати лізингових
платежів не сплатив та не повернув
предмет лізингу, позивачем на підставі
п. 11.6. договору також нараховано
відповідачу 168169,69 грн. відсотків за
користування майном та 737197,53 грн.
неоплаченої вартості предмета лізингу.

В позовній заяві позивач також просить
суд вжити заходів щодо забезпечення
позову шляхом накладення арешту на все
майно та грошові кошти відповідача в
межах заявленого позову, посилаючись
на те, що оскільки відповідач вже
тривалий час ухиляється від сплати
боргу, не повертає предмет лізингу, то у
позивача є всі підстави вважати, що
відповідач в майбутньому не збирається
виконувати свої зобов'язання по оплаті
боргів, а навпаки, у будь-який спосіб
намагатиметься уникнути
відповідальності. Таким чином, за
твердженням позивача, невжиття заходів
щодо забезпечення позову шляхом
накладення арешту на все майно та
грошові кошти відповідача
унеможливить у майбутньому виконання
рішення господарського суду і на
момент винесення рішення відповідач
позбудеться майна та грошових коштів.

Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Вказана заява позивача судом не
задоволена, як необґрунтована,
оскільки позивачем не доведено
належним чином необхідність вжиття
відповідних заходів до забезпечення
позову та не зазначено конкретних
обставин, що свідчать про намагання
відповідача ухилитися від виконання
своїх договірних зобов'язань та можуть
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду
у разі задоволення позову.

30.01.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшли заперечення проти позовних
вимог, в яких відповідач просить суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що у зв'язку із
скрутним економічним становищем на
підприємстві, яке триває й до сьогодні,
відповідач був не в змозі здійснювати
вищевказані платежі. При цьому, за
твердженням відповідача, після
направлення листа № 75/12 про розірвання
договору лізингу позивач жодного разу
не прибув на місцезнаходження
екскаватора для його повернення або
для переконання, що відповідач дійсно
продовжує ним користуватися, хоча
відповідач проти не був та жодних
офіційних відмов позивачу не надсилав.
Відповідач також зазначив, що
договором не передбачено механізм
повернення предмета лізингу, оскільки
виникає ряд запитань щодо створення
комісії для огляду майна, про
здійснення прийому-передачі майна, про
транспортування майна, а тому всі
розрахунки пені та штрафу можна
вважати такими, що не відповідають
дійсності.

Представник позивача в судове
засідання 26.12.2013 р. не з'явився, а в
судових засіданнях 16.01.2014 р., 30.01.2014 р. та
13.02.2014 р. підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судові
засідання 26.12.2013 р., 16.01.2014 р., 30.01.2014 р. та
13.02.2014 р. не з'явився, хоча про час і
місце судових засідань відповідач був
повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення № 41794982, № 40832309, № 41797701 та
поданими до суду запереченнями проти
позовних вимог. Відповідач про причини
неявки в судові засідання 26.12.2013 р.,
30.01.2014 р. та 13.02.2014 р. суд не повідомив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

26.11.2010 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг»
(лізингодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю «РГК»
(лізингоодержувач) було укладено
договір фінансового лізингу № KL101147
(договір), відповідно до п. 1.1. якого
лізингодавець, відповідно до заявки
лізингоодержувача, надає
лізингоодержувачу право на час строку
лізингу володіти і користуватися
майном в порядку договору та на умовах
фінансового лізингу, а
лізингоодержувач зобов'язується
оплачувати лізингові платежі,
встановлені в графіку платежів. Після
завершення строку лізингу, при
виконанні лізингоодержувачем всіх
умов договору, майно передається у
власність лізингоодержувачу.

Відповідно до п. 1.2. договору майно,
передане Лізингоодержувачу на умовах
даного договору є власністю
Лізингодавця впродовж всього строку
дії договору.

Згідно з п. «а» Спеціальних умов
фінансування предметом договору
лізингу являється гусеничний
екскаватор, модель HYUNDAI R320LC-7, 2007 р.в., та
гідромолот KWANGLIM SG2800S для гусеничного
екскаватора, модель HYUNDAI R320LC-7, 2007 р.в.

В пункті «б» Спеціальних умов
фінансування сторонами погоджено
попередній графік платежів та наступні
основні умови фінансового лізингу:
вартість майна за договором лізингу
становить 1107225,84 грн. (139471,93 доларів США),
ПДВ - 221445,17 грн. (27894,39 доларів США),
всього з ПДВ - 1328671,01 грн. (167366,32 доларів
США); сума фінансування становить 160587,98
доларів США; адміністративний платіж -
7972,03 грн., в т.ч. ПДВ - 1328,67 грн.;
початковий внесок (4,05%) - 6778,34 доларів
США.; строк лізингу - 28 місяців,
кількість платежів на рік - 12; відсотки -
12,50%; подорожчання за рік - 6,5%; офіційний
курс гривні до долара США на день
укладення договору - 7,938700 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору
лізингоодержувач зобов'язується в
строк, встановлений Спеціальними
умовами фінансування і вказаний в
Попередньому графіку платежів,
оплатити лізингодавцю початковий
внесок та виконати інші вимоги,
передбачені Спеціальними умовами
фінансування, а також оплатити
адміністративний платіж протягом 10
календарних днів з моменту підписання
договору.

Після того, як лізингоодержувач
оплатить адміністративний платіж,
внесе початковий внесок, виконає
додаткові зобов'язання, зазначені в
Спеціальних умовах фінансування, а
також з моменту набрання чинності
договору страхування відповідно до
умов цього договору, лізингодавець
передає лізингоодержувачу майно в
строк, вказаний у договорі. Перед
прийманням майна лізингоодержувач
зобов'язаний сам переконатися
(з'ясувати) в якості, комплектності та
справності майна, що воно відповідає
умовам, які викладені в договорі, та
умовам, які висунув лізингоодержувач в
заявці (п.2.3. договору).

Згідно з п. 4.2. договору передача
лізингодавцем майна лізингоодержувачу
у фінансовий лізинг оформляється
шляхом складання акта прийому-передачі
майна, який повинен підтверджувати
якість, комплектність, справність
майна і його відповідність умовам
договору. Акт прийому-передачі майна
складається у двох екземплярах. Акт
прийому-передачі майна підписує
лізингодавець та лізингоодержувач.
Лізингоодержувач набуває право на
користування та володіння предметом
лізингу після підписання уточненого
графіку платежів.

На виконання умов договору лізингу
позивач за актом прийому-передачі
предмета лізингу від 26.11.2010 р. передав, а
відповідач прийняв гусеничний
екскаватор, модель HYUNDAI R320LC-7, 2007 р.в., та
гідромолот KWANGLIM SG2800S для гусеничного
екскаватора HYUNDAI R320LC-7, 2007 р.в.,
заводський номер № 90111175.

Відповідно до п. 3.1. договору всі
платежі, що виплачуються лізингодавцю
на підставі договору, лізингоодержувач
виконує в строки і на умовах, вказаних в
Спеціальних умовах фінансування і
Уточненому графіку платежів. На дату
передачі майна (або його частини),
відповідно до умов договору,
лізингодавець складає Уточнений
графік платежів. Сторони домовилися, що
всі лізингові платежі оплачуються на 24
день місяця, при цьому, перший період
починається від дня передачі предмета
лізингу лізингоодержувачу і до 24 числа
місяця. Датою останнього лізингового
платежу є останній день строку лізингу.

Згідно з п. 3.2. договору
лізингоодержувач повинен оплачувати
лізингодавцю лізингові платежі,
встановлені в графіку платежів,
перераховуючи грошові кошти на
розрахунковий рахунок, вказаний
лізингодавцем у Розділі 14 договору.
Якщо в Уточненому графіку платежів є
формула розрахунку платежів, то
лізингоодержувач на дату оплати
самостійно розраховує суми, які
підлягають оплаті, відповідно до
наведеної формули, і оплачує їх. Усі
необхідні платежі за договором повинні
бути сплачені в повному обсязі на дату,
вказану в Уточненому графіку платежів,
якщо платіж буде оплачений частково, то
такий платіж буде вважатися
неоплаченим. Якщо строк оплати
чергового лізингового платежу
відповідно до Уточненого графіка
платежів припадає на неробочий день
(вихідний, святковий або ін.), то
лізингоодержувач зобов'язаний
сплатити такий платіж не пізніше
останнього робочого дня, за яким настає
такий неробочий (вихідний, святковий
або ін.) день.

26.11.2010 р. сторонами було підписано
Уточнений графік платежів за договором
фінансового лізингу № KL101147 від 26.11.2010
р., відповідно до якого відповідач
повинен був сплачувати лізингові
платежі щомісячно, 15-го числа кожного
місяця, з 15.12.2010 р. по 15.02.2013 р., а останній
платіж мав бути здійснений 24.03.2013 р.

В примітці 3 Уточненого графіку
платежів зазначено, що враховуючи той
факт, що грошове зобов'язання в графіку
платежів за договором визначено
грошовим еквівалентом УО і
розраховується за формулою (УО х К х
(С/К), де К - Офіційний курс гривні до УО
на дату підписання уточненого графіку
платежів, С - офіційний курс гривні по
відношенню до УО на дату платежу, «х» -
знак множення, «/» - знак ділення. Якщо
значення, що утворилось в результаті
ділення показника С на показник К менше
одиниці, то результат такого ділення
прирівнюється до одиниці) та
встановлений офіційний курс гривні
може змінюватись під час дії договору,
платежі в гривнях в Уточненому графіку
платежів носять тимчасовий характер і
виражені враховуючи Офіційний курс
гривні до УО на дату підписання
Уточненого графіку платежів. Платежі
змінюються за умови зміни офіційного
курсу УО та розраховуються в гривні
відповідно до вищезазначеної формули.
Датою платежу є дата, вказана в
Уточненому графіку платежів.

Таким чином, відповідно до п. 3.2.
договору та згідно з Уточненим
графіком платежів, відповідач повинен
був сплатити чергові лізингові платежі
15.12.2010 р., 14.01.2011 р., 15.02.2011 р., 15.03.2011 р.,
15.04.2011 р., 13.05.2011 р., 15.06.2011 р., 15.07.2011 р.,
15.08.2011 р., 15.09.2011 р., 14.10.2011 р., 15.11.2011 р. та
15.12.2011 р. на загальну суму 685231,54 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг» фінансовий лізинг
(далі - лізинг) - це вид
цивільно-правових відносин, що
виникають із договору фінансового
лізингу. За договором фінансового
лізингу (далі - договір лізингу)
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про фінансовий лізинг»
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в порушення п. 3.2. договору
лізинговий платіж за 15.12.2010 р. оплатив
лише частково у сумі 22474,20 грн., а
лізингові платежі за 14.01.2011 р., 15.02.2011 р.,
15.03.2011 р., 15.04.2011 р., 13.05.2011 р., 15.06.2011 р.,
15.07.2011 р., 15.08.2011 р., 15.09.2011 р., 14.10.2011 р.,
15.11.2011 р. та 15.12.2011 р. залишив не
сплаченими, в зв'язку з чим за ним
утворилась заборгованість по
лізинговим платежам у сумі 662757,34 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Частиною першою статті 615 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання однією стороною друга
сторона має право частково або у
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до частини третьої ст. 651 ЦК
України у разі односторонньої відмови
від договору у повному обсязі або
частково, якщо право на таку відмову
встановлено договором або законом,
договір є відповідно розірваним або
зміненим.

Відповідно до п.п. 11.5. та 11.5.3. договору
договір може бути розірваний в
односторонньому порядку, не
звертаючись до суду, лізингодавцем,
якщо лізингоодержувач істотно порушив
договір або істотно порушує інший
(інші) укладений (укладені) між
сторонами договір (договори)
фінансового лізингу незалежно від
належного або неналежного виконання
цього договору. Розірвання договору
відбувається шляхом направлення
лізингоодержувачу повідомлення про
розірвання договору за 10 (десять)
календарних днів до дати розірвання.
Істотними порушеннями вважаються,
зокрема коли лізингоодержувач більше
одного місяця прострочив оплату хоча б
одного лізингового платежу або більш
ніж на один місяць запізнюється з
оплатою неустойки і/або штрафу,
встановленого договором.

Згідно з п. 11.6 договору коли
лізингоодержувач істотно порушує
даний договір, то лізингодавець має
право вимагати, щоб лізингоодержувач
через певний час, але не пізніше 15
робочих днів, усунув вчинене порушення,
якщо це можливо за даних обставин. Коли
є підстава розірвати цей договір, то
лізингодавець має право вимагати від
лізингоодержувача заплатити за
предмет лізингу лізингодавцю всі
лізингові платежі і неустойку (пеню та
штрафи), які залишилися до кінця строку
лізингу або розірвати договір. Після
розірвання даного договору
лізингодавець має право вимагати від
лізингоодержувача повернути йому
предмет лізингу, заплатити
лізингодавцю борги, строк оплати яких
наступив до дня розірвання договору (в
тому числі відсотки за користування
майном до дати фактичного повернення
майна лізингодавцю), неоплачену
вартість предмета лізингу на дату
розірвання договору та штраф у розмірі
30 відсотків від неоплаченої вартості
предмета лізингу. Також лізингодавець
має право вимагати від
лізингоодержувача покрити всі витрати,
які були пов'язані з розривом договору
(транспортування, збереження тощо).
Лізингоодержувач повинен повернути
лізингодавцю предмет лізингу в такому
стані, в якому одержав його, беручи до
уваги нормальний знос. Коли
лізингоодержувач не прибув, щоб
передати предмет лізингу, то
лізингодавець має право узяти його
одноособово.

13.12.2011 р. позивач направив на адресу
відповідача повідомлення № 75/12 від
13.12.2011 р. про розірвання договору № KL101147
від 26.11.2010 р., що підтверджується описом
вкладення у цінний лист від 13.12.2011 р. та
фіскальним чеком № 3420 від 13.12.2011 р., в
якому повідомив відповідача про
розірвання договору з 23.12.2011 р., вимагав
не пізніше 26.12.2011 р. повернути позивачу
гусеничний екскаватор, модель HYUNDAI
R320LC-7, 2007 р.в., заводський номер № 90111175,
та просив сплатити йому борг у сумі
1124076,61 грн., штраф у сумі 234482,80 грн. та
неоплачену вартість майна у сумі 781609,32
грн. в термін до 23.12.2011 р.

Вказане повідомлення було отримано
відповідачем 23.12.2011 р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 85462441, проте відповідач
заборгованість не сплатив, предмет
лізингу позивачу в строк до 26.12.2011 р.
добровільно не повернув. Факт
неповернення предмета лізингу також
визнається відповідачем в наданих суду
запереченнях проти позовних вимог.

У зв'язку із тим, що відповідач
добровільно не повернув предмет
лізингу, позивач звернувся до
нотаріуса для вчинення виконавчого
напису про повернення предмета
лізингу.

21.05.2012 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 на підставі ст. 87 Закону
України «Про нотаріат», ст. 7 Закону
«Про фінансовий лізинг», п. 8 Переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1172 від 29.06.199 р.,
вчинено виконавчий напис № 745 про
повернення відповідачем на користь
позивача предмета фінансового лізингу:
HYUNDAI R320LC-7, 200, 2007 р.в., заводський номер №
90111175, державний номер 50742 АА, вартістю
1287072,20 грн., та гідромолот KWANGLIM SG2800S.
Позивачем за вчинення зазначеного
виконавчого напису сплачено 15506,90 грн.,
що підтверджується написом на
виконавчому написі та банківською
випискою з рахунку позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Таким чином, позивач поніс збитки у
вигляді витрат на вчинення виконавчого
напису нотаріуса у розмірі 15 506,90 грн.

Згідно з п. 10.2. договору за невчасне
виконання зобов'язань, передбаченими
пунктами 2.4, 2.6, 3.1., 3.2. і 6.4 договору,
лізингоодержувач зобов'язується
виплатити пеню у розмірі 0,5 (нуль цілих
п'ять десятих) відсотка від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен прострочений
день оплати (якщо прострочено було
черговий лізинговий платіж, то розмір
такого платежу розраховується
відповідно до умов п. 3.9. Договору).
Нарахування пені починається на
наступний день після закінчення строку
і закінчується після оплати
лізингоодержувачем відповідних сум, не
враховуючи день оплати цих сум.
Лізингоодержувач самостійно
розраховує суму пені відповідно до
положень Договору. Оплата пені не
звільняє лізингоодержувача від
виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, сторони в п. 10.2. договору
встановили інший період нарахування
пені, який починається на наступний
день після закінчення строку виконання
зобов'язання і закінчується після
оплати лізингоодержувачем відповідних
сум.

Як вбачається з матеріалів справи, за
прострочення сплати відповідачем
лізингових платежів позивачем було
нараховано відповідачу пеню за
загальний період з 15.01.2011 р. по 23.12.2011 р. у
сумі 48117,07 грн. Наданий позивачем
розрахунок пені здійснений із
врахуванням Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та є
арифметично вірним.

Крім того, враховуючи те, що станом на
момент звернення позивача до суду
відповідач предмет лізингу не
повернув, позивачем на підставі п. 11.6.
договору розраховано неоплачену
вартість предмету лізингу, що
становить 737197,53 грн., та нараховано
відповідачу штраф у розмірі 30
(тридцять) відсотків від неоплаченої
вартості предмета лізингу, що
становить 221159,26 грн.

Також відповідно до п. 11.6. договору
позивачем нараховано відповідачу
відсотки за користування майном за
період з 15.12.2011 р. (дата останнього
лізингового платежу) по 02.12.2013 р. (дата
підписання позовної заяви) у сумі 183786,46
грн., розрахунок яких також є
арифметично вірним.

Таким чином, в зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором фінансового лізингу № KL101147
від 26.11.2010 р. відповідач мав сплатити
позивачу 1868524,56 грн., з яких 662757,34 грн. -
заборгованість зі сплати лізингових
платежів, 48117,07 грн. - пеня, 737197,53 грн. -
неоплачена вартість предмету лізингу,
221159,26 грн. - штраф у розмірі 30 (тридцять)
відсотків від неоплаченої вартості
предмета лізингу, 183786,46 грн. - відсотки
за користування майном та 15506,90 грн. -
витрати на вчинення виконавчого напису
нотаріуса.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи довідки ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» № 56-3-1-00/1061 від 05.12.2013 р., з 23.12.2011 р.
по 29.11.2013 р. (після розірвання договору
фінансового лізингу № KL101147 від 26.11.2010
р.) на рахунок позивача відповідачем
було сплачено 300400,00 грн.

При цьому, як зазначив позивач, у
вказаній довідці ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» помилково зазначено, що датою
здійснення платежу у сумі 400,00 грн.
являється 27.11.2011 р., оскільки відповідно
до банківської виписки позивача за
27.12.2011 р. правильною датою платежу є
саме 27.12.2011 р. (копія банківської
виписки міститься в матеріалах справи).

Згідно з ст. 534 ЦК України у разі
недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором: у першу чергу
відшкодовуються витрати кредитора,
пов'язані з одержанням виконання; у
другу чергу сплачуються проценти і
неустойка; у третю чергу сплачується
основна сума боргу.

Відповідно до п. 3.7. договору одержані
оплати за договором лізингодавець
розподіляє в такій черговості: 1)
погашаються суми сплачені за
лізингоодержувача, що підлягають
компенсації лізингодавцю, 2) нарахована
неустойка (пеня, штрафи), 3) сума
винагороди лізингодавця (відсотки), 4)
вартість не викупленого майна. Але
сторони домовилися, що лізингодавець
має право в односторонньому порядку
змінити вказаний в цьому пункті
порядок погашення.

Як встановлено господарським судом,
позивач, керуючись п. 3.7. договору та ст.
534 Цивільного кодексу України,
правомірно зарахував отримані від
відповідача після розірвання договору
кошти у сумі 300400,00 грн. наступним чином:
15506,90 грн. - в рахунок відшкодування
витрат на вчинення виконавчого напису
нотаріуса, 48117,07 грн. - в рахунок сплати
пені, 221159,26 грн. - в рахунок сплати
нарахованого штрафу, 15616,77 грн. - в
рахунок часткової сплати нарахованих
відсотків.

Таким чином, станом на момент звернення
позивача до суду заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором фінансового лізингу № KL101147
від 26.11.2010 р. становить 1568124,56 грн., з яких
662757,34 грн. - заборгованість зі сплати
лізингових платежів, 168169,69 грн. -
заборгованість зі сплати відсотків,
737197,53 грн. - несплачена вартість
предмета лізингу.

Заперечення відповідача не беруться
судом до уваги, оскільки не стосуються
суті позовних вимог.

Згідно з приписами статтей 525, 526
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Оскільки станом на час прийняття
рішення заборгованість за договором
фінансового лізингу № KL101147 від 26.11.2010 р.
у сумі 1568124,56 грн., з яких 662757,34 грн. -
заборгованість зі сплати лізингових
платежів, 168169,69 грн. - заборгованість зі
сплати відсотків, 737197,53 грн. -
несплачена вартість предмета лізингу,
відповідачем не погашена, розмір
вказаної заборгованості відповідає
фактичним обставинам справи, вимога
позивача про стягнення з відповідача
1568124,56 грн. підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються судом на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «РГК» (09600, Київська
область, Рокитнянський район, смт.
Рокитне, вул. Ентузіастів, 3, код 37066355) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Укіо Банк Лізинг»
(04053, м. Київ, Шевченківський район, вул.
Кудрявська, 5, код 34003114) 662757,34 грн.
(шістсот шістдесят дві тисячі сімсот
п'ятдесят сім грн. 34 коп.)
заборгованості зі сплати лізингових
платежів, 168169,69 грн. (сто шістдесят
вісім тисяч сто шістдесят дев'ять грн. 69
коп.) заборгованості зі сплати
відсотків, 737197,53 грн. (сімсот тридцять
сім тисяч сто дев'яносто сім грн. 53 коп.)
несплаченої вартості предмета лізингу
та 31362,49 грн. (тридцять одну тисячу
триста шістдесят дві грн. 49 коп.)
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 20.02.2014 р.