ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

18 лютого 2014 року
Справа № 913/150/14

Провадження № 30/913/150/14

За позовом Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» в особі
Відокремленого підрозділу
«Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень», м.
Дніпропетровськ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит», м. Ровеньки
Луганської області

про стягнення 13 810 грн. 00 коп.

Суддя Голенко І.П.

Секретар судового засідання: Бородіна
А.А.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача штрафу у
розмірі 13810 грн. 00 коп. за невірно
зазначену у залізничній накладній №
49052442 масу вантажу у вагоні № 60029360.

Позов мотивований фактом
неправильного зазначення відповідачем
маси вантажу у залізничній накладній
під час здійснення перевезення вантажу
у спірному вагоні, відправником якого є
відповідач у справі. За вказане
порушення позивачем у справі заявлено
до стягнення з відповідача штраф у
розмірі п'ятикратної вартості
провізної плати за всю відстань
перевезення.

Повноважний та компетентний
представник позивача у судове
засідання не прибув, але надав
документи на виконання ухвали суду та
клопотання про розгляд справи без
участі представника Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», яке судом задовольняється.

У судове засідання повноважний та
компетентний представник відповідача
також не прибув, письмового відзиву на
позовну заяву до справи не надав, але
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання
(а. с. 52-55).

Проте, у попередньому судовому
засіданні відповідачем було надано
клопотання б/н від 04.02.2014 про зменшення
розміру штрафних санкцій підставі ст.
233 Господарського кодексу України, ч. 3
ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 3
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України, посилаючись на те, що
невірне зазначення відповідачем
відомостей у залізничній накладній не
завдало жодних збитків іншим учасникам
господарських відносин. Відповідач
посилається на важкий фінансовий стан
підприємства. В обґрунтування даного
клопотання відповідач надав до
матеріалів справи звіт про фінансові
результати за 9 місяців 2013 року та
баланс підприємства на 30 вересня 2013
року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про те, що не з'явлення у
судове засідання представників сторін
та не надання відповідачем відзиву на
позовну заяву не перешкоджає розгляду
цієї справи по суті за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши обставини справи, надані
докази, суд встановив такі фактичні
обставини.

12 липня 2013 року зі станції Ровеньки
Донецької залізниці на станцію
призначення Ігрень Придніпровської
залізниці за накладною № 49052442
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит» (далі за текстом -
відповідач) відправило вантаж у
вагонах № 53543245, № 52181690, № 60029360, № 60357043,
№ 56917685, одержувачем за накладною
зазначено Придніпровська ТЕЦ ПАТ ДТЕК
«Дніпроенерго», вантаж маркований
продольними смугами.

Маса вантажу на станції відправлення
визначалась вантажовідправником без
участі залізниці згідно з п. 24
накладної та довідкою зі станції
відправлення.

14 липня 2013 року на попутній станції
Чаплине Придніпровської залізниці
була здійснена контрольна перевірка
маси вантажу у вагоні № 60029360 на
150-тонних вагонних вагах. За
результатами такого переваження
встановлено, що у вагоні № 60029360 в
накладній № 49052442 вказано маса вантажу
70000 кг, фактично ж встановлено - 72300 кг,
тобто на 2300 кг більше, ніж вказано у
накладній.

Викладене підтверджується випискою з
книги контрольних зважувань вагонів по
станції Чаплине.

По даному факту складено акт загальної
форми № 915 від 14.07.2013 та комерційний акт
серії АА № 044339/85 від 14.07.2013 (а. с. 10, 12).

В комерційному акті містяться
відомості про те, що вантаж прибув у
технічно справному вагоні,
завантаження нижче бортів на 20-30 см,
завантаження у вагоні рівномірне,
вантаж маркований продольними смугами,
без скосів, виїмок та поглиблень, двері,
люка щільно закриті, слідів течі
вантажу немає.

Належність відповідачеві вантажу у
спірному вагоні на момент відправлення
відповідачем не оспорюється.

Вищезазначена невідповідність маси
вантажу також була підтверджена при
повторному переваженні спірного
вагону на станції призначення, про що
був складений комерційний акт серії АА
№ 044339/85/226 від 14.07.2013 з відповідною
відміткою у розділі "Є" (а. с. 11).

За невірно зазначену в накладній масу
вантажу позивач на підставі
ст. ст. 118, 112 Статуту залізниць
України нарахував штраф у розмірі 13810
грн. 00 коп., який просить стягнути з
відповідача на свою користь.

Дослідивши обставини справи, надані
матеріали, оцінивши надані сторонами
докази у їх сукупності, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність їх задоволення у
повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 908 Цивільного кодексу України
передбачено, що перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення;
загальні умови визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно - правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу
України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту
залізниць України (далі за текстом -
Статут) накладна - це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил перевезення вантажів
і наданий залізниці відправником разом
з вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої особи -
одержувача і супроводжує вантаж до
місця призначення.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
Статуту затверджені Міністерством
транспорту Правила перевезень
вантажів, які є обов'язковими для всіх
юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме
п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу
Міністерства інфраструктури України
від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за
№ 765/19503 (далі за текстом - Правила №
765/19503), а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). Накладна згідно з
Правилами № 765/19503 може оформлятися і
надаватися в електронному вигляді (із
накладенням електронного цифрового
підпису). Порядок здійснення
електронного документообігу під час
перевезення вантажів залізничним
транспортом у внутрішньому сполученні
регламентується додатком до договору
про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги.

Відповідно п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503
відправник заповнює відповідні графи
накладної згідно з додатком 3 до цих
Правил. Маса вантажу згідно ст. 37
Статуту та п. 5 "Правила приймання
вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі за
текстом - Правила № 861/5082), визначається
відправником.

У накладній № 49052442 (вагон № 60029360)
вантажовідправником вказана маса
вантажу нетто 70000 кг, спосіб визначення
маси - на 150-тонних вагонних вагах; у
графі "Відправник" вказано
найменування відправника - Товариство
з обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит", тобто відповідача у
справі.

Згідно з п. 28 Правил № 861/5082
вантажі, завантажені відправником у
вагони відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т.ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначений відправником у накладній на
станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що
залізниця не зобов'язана перевіряти
дані, зазначені у накладних, фактичним
даним при прийнятті вантажу до
перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів
(зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено,
що перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення.

Як свідчать матеріали справи,
контрольне переваження маси вантажу
проводилось таким же самим способом,
яким цю масу було визначено на станції
відправлення.

Згідно ст. 122 Статуту підставою для
покладання на відправника
відповідальності за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту передбачено, що акти
загальної форми та комерційні акти
складаються для засвідчення обставин,
які можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності сторін.

Матеріалами справи, її фактичними
обставинами підтверджено
невідповідність маси вантажу у вагоні
№ 60029360, що була зазначена відповідачем
у перевізних документах - 70000 кг,
фактичній масі вантажу - 72300 кг, що
більше даних, вказаних у накладній на
2300 кг.

Факт неправильного зазначення
відправником вищевказаних відомостей
засвідчено актом загальної форми № 915
від 14.07.2013 та комерційними актами серії
АА № 044339/85 від 14.07.2013, № 044339/85/226 від
14.07.2013, які складені з дотриманням вимог
чинного законодавства та підписані
уповноваженими на це посадовими
особами.

Відповідно до ст. 24 Статуту
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній.

Якщо під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту (п.
5.5 розділу 5 Правил № 765/19503).

У п. 3.15 Роз'яснень Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.02 №
04-5/601 (із змінами і доповненнями)
зазначено, що при застосуванні статті
118 Статуту штраф підлягає стягненню за
самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту за
неправильно зазначену в накладній масу
вантажу з відправника стягується штраф
в розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно залізничної
накладної № 49052442 за вагон № 60029360
становить 2762 грн. 00 коп. З її розміру
позивачем у справі визначений розмір
штрафу за неправильне зазначення у
залізничній накладній маси вантажу, що
складає 13810 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 921 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язань,
що виникають з договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

У відповідності зі ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, зокрема,
відповідно до договору.

Відповідач ні яким чином не спростував
позовні вимоги.

Клопотання відповідача б/н від 04.02.2014
про зменшення розміру штрафних санкцій
підставі ст. 233 Господарського кодексу
України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України та ч. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України судом
залишається без задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов`язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського
кодексу України закріплено, що суд має
право зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступень виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов`язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Застосування положень п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, встановлення розміру
зменшення є правом суду та
застосовується ним виходячи з обставин
справи, з врахуванням всіх її обставин,
та ґрунтуючись на внутрішньому
переконанні суду щодо встановлення
достатнього розміру неустойки, що
підлягає стягненню.

Юридичний аналіз наведених правових
норм свідчить, що вони не є
імперативними та застосовуються за
визначених умов на розсуд суду.

Отже, відповідачем не надано доказів
винятковості випадку для застосування
вищенаведених норм права.

Крім того, завантаження вантажу у
спірному вагоні понад його
вантажопідйомність впливає на безпеку
руху на залізниці.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що позов є обґрунтованим,
підтвердженим обставинами справи, її
матеріалами та підлягає задоволенню у
повному обсязі з віднесенням на
відповідача судового збору на підставі
приписів статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит", 94701, м. Ровеньки
Луганської області, вул. Комуністична,
6, код 37713861, на користь Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", 49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108,
код 01073828, в особі відокремленого
підрозділу «Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень», 49600,
м. Дніпропетровськ, пр.
Карла Маркса, 108, штраф у розмірі 13810 грн.
00 коп., витрати зі сплати судового збору
у сумі 1827 грн. 00 коп., видати позивачу
наказ після набрання рішенням законної
сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повний текст рішення складено та
підписано - 19.02.2014

Суддя
І.П. Голенко