РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2014 р.
Справа № 18/1544-10

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Миханюк М.В.

судді
Павлюк І. Ю. ,

судді
Савченко Г.І.

при секретарі судового засіданні
Кушніруку Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еколінія" на ухвалу
господарського суду Хмельницької
області від 16.01.2014 р. у справі №18/1544-10
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Хмельницької області від 27.11.2012
року у справі №18/1544-10

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
„Інтернешенал (Україна)", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія", с.
Петрівське Дунаєвецького району

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Приватного
підприємства „Рускус", м.
Дніпропетровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Подільський бройлер", с. Маків
Дунаєвецького району

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Селянського
фермерського господарства „Краєвид",
с. Адамівка Віньковецького району

про зобов'язання виконати зобов'язання
за договором та відвантажити 580,093 т.
ріпаку 1 класу

за участю представників:

позивача - Гладка В.В. (дов. №8/А від
26.02.2014 року)

відповідача - Дмуховський О.В. ( дов. від
01.12.2013 року)

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Приватного
підприємства „Рускус" - не з'явився

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Подільський бройлер" - не з'явився

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Селянського
фермерського господарства „Краєвид" -
не з'явився

Представникам роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 28
Господарського процесуального кодексу
України. Клопотання про здійснення
технічної фіксації судового процесу
заявлено не було. Заяви про відвід
суддів не надходило.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 16.01.2014 року
(суддя Магера В.В.) залишено без
задоволення заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еколінія"
про перегляд рішення господарського
суду Хмельницької області від 27.11.2012
року у справі №18/1544-10 за нововиявленими
обставинами.

Приймаючи ухвалу суд першої
інстанції виходив з того, що в рамках
кримінальної справи, на вирок у якій
посилається заявник як на нововиявлену
обставину, не були вирішені питання, що
входять до предмету доказування у
даній справі (дійсність договору
зберігання, добросовісність набуття
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Альфред С.Топфер
Інтернешенел (Україна)" ріпаку у ПП
„Рускус") та інші суттєві обставини,
відтак відсутні підстави для
скасування рішення господарського
суду Хмельницької області від 27.11.2012
року у справі №18/1544-10 за нововиявленими
обставинами.

Не погоджуючись з даною ухвалою
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еколінія" звернулося
до Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду
Хмельницької області від 16.01.2014 року у
справі №18/1544-10; заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еколінія"
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Хмельницької області у даній
справі задоволити; переглянути за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Хмельницької
області від 27.11.2012 року у справі №18/1544-10
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (Україна)" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еколінія"
та скасувати його; прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову Товариству з обмеженою
відповідальністю "Альфред С.Топфер
(Україна)".

Скаржник вважає ухвалу суду
першої інстанції необгрунтованою і
такою, що постановлено при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи. При цьому в апеляційній
скарзі скаржник зазначає, що судом
першої інстанції не враховано той факт,
що обставини злочину, не були відомі на
момент прийняття рішення у даній
справі, відтак є нововиявленою
обставиною, а тому вважає, що судом
першої інстанції постановлено
незаконну ухвалу про залишення без
задоволення заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еколінія»
про перегляд рішення господарського
суду Хмельницької області від 27.11.2012
року у справі №18/1544-10. Господарським
судом Хмельницької області залишено
поза увагою те, що в розумінні приписів
ст.112 Господарського процесуального
кодексу України посилання Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еколінія»
на вирок суду у кримінальній справі,
проголошений Жовтневим районним судом
м.Дніпропетровська 16.05.2013 року, є
нововиявленою обставиною, оскільки
вона встановлює фактичні дані, що в
установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Крім того, місцевим
господарським судом не враховано те, що
вирок суду вплинув на істотні
характеристики правового режиму майна,
спір про зобов'язання щодо якого
розглядається господарським судом та
на правомочності позивача щодо
вказаного майна.

28.02.2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Альфред
С.Топфер Інтернешенел (Україна)" подав
відзив на апеляційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Еколінія», в якому повністю заперечує
проти доводів, викладених в
апеляційній скарзі. При цьому позивач
зазначає, що зазначені в заяві про
перегляд рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012 року у
даній справі обставини не є
нововиявленими та істотними для
правильного вирішення спору, а також
заявником не наведена одночасна
наявність трьох умов, для визнання
вказаних обставин нововиявленими.
Предмет спору в даній справі і об'єкт
злочинного посягання у кримінальній
справі №2206/1363/12, на вирок в якій
скаржник посилається як на
нововиявлену обставину, не є
пов'язаними. Вказані у вироку події не
відносяться до предмету даного спору.
Враховуючи викладене у відзиві,
просить Рівненський апеляційний
господарський суд ухвалу
господарського суду Хмельницької
області від 29.01.2014 року про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
від 27.11.2012 року у справі №18/1544-10
залишити без змін, апеляційну скаргу
відповідача без задоволення.

В судовому засіданні 28.02.2014 року
представник скаржника підтримав
апеляційну скаргу, з підстав
викладених в апеляційній скарзі,
просить скасувати ухвалу
господарського суду Хмельницької
області від 16.01.2014 року у справі №18/1544-10;
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еколінія" про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Хмельницької області у даній
справі задоволити; переглянути за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Хмельницької
області від 27.11.2012 року у справі №18/1544-10
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (Україна)" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еколінія"
та скасувати його; прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову Товариству з обмеженою
відповідальністю "Альфред С.Топфер
(Україна)".

Представник позивача в судовому
засіданні 28.02.2014 року підтримала відзив
на апеляційну скаргу, просила ухвалу
господарського суду Хмельницької
області від 29.01.2014 року про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
від 27.11.2012 року у справі №18/1544-10
залишити без змін, апеляційну скаргу
відповідача без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Приватне
підприємство "Рускус" не забезпечила
явку свого представника в призначене
на 28.02.2014р. судове засідання, причини
неявки суду не повідомила, хоч про час
та місце розгляду скарги була
повідомлена у встановленому порядку,
що підтверджується реєстром
Рівненського апеляційного
господарського суду на відправку
рекомендованої кореспонденції від
14.02.2014 року ( Том 5, арк.справи 177).

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Селянське
фермерське господарство «Краєвид» та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Подільський
бройлер» не забезпечили явку своїх
представників в призначене на 28.02.2014р.
судове засідання, причини неявки суду
не повідомили, хоч про час та місце
розгляду скарги були повідомлені у
встановленому порядку, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення (Том 5,
арк. справи 174, 175).

Проте, така неявка представників
третіх осіб не перешкоджає розгляду
скарги, оскільки, ухвалами
Рівненського апеляційного
господарського суду у даній справі
явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою, а матеріали
справи дають можливість розглянути
скаргу по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
скаржника, позивача, вивчивши
матеріали справи, наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
Рівненський апеляційний господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012 р. по
справі №18/1544-10 задоволено позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
„Інтернешенал (Україна)", м. Київ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія", с.
Петрівське Дунаєвецького району третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
Приватного підприємства „Рускус", м.
Дніпропетровськ, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
бройлер", с. Маків Дунаєвецького району,
селянського фермерського господарства
„Краєвид", с. Адамівка,
Віньковецького району про зобов'язання
відповідача виконати зобов'язання за
договором та відвантажити 580,093 т.
ріпаку 1 класу. Зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю „Еколінія"
Хмельницька обл., Дунаєвецький район, с.
Петрівське, вул. Кутузова, 33 (код 32013204)
відвантажити Товариству з обмеженою
відповідальністю „Альфред С.Топфер
Інтернешенал (Україна)", м. Київ,
Подільський район, вул. П.Сагайдачного,
будинок 16-А () 580,093 тон
(п'ятсот вісімдесят тон дев'яносто три
кілограма) ріпаку 1 класу. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія"
Хмельницька обл., Дунаєвецький район, с.
Петрівське, вул. Кутузова, 33 (код
32013204) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" м. Київ,
Подільський район, вул. П.Сагайдачного,
16-А (код 20027449) витрати по оплаті
судового збору в сумі 40289,47 грн. (сорок
тисяч двісті вісімдесят дев'ять
гривень 47 коп.), 85 грн. (вісімдесят п'ять
гривень 00 коп.) державного мита, 236 грн.
(двісті тридцять шість гривень 00 коп.)
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.02.2013 року
рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012 р. у
справі №18/1544-10 залишено без змін, а
апеляційну скаргу третьої особи
селянського фермерського господарства
„Краєвид" на рішення господарського
суду Хмельницької області від 27.11.2012 р.
у справі №18/1544-10 - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15.05.2013 р. постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.02.2013 р. у
справі № 18/1544-10 залишено без змін.

19.03.2013 р. на виконання рішення
господарського суду Хмельницької
області від 27.11.2012 р. було видано
відповідні накази (Том 3, арк. справи
194-195).

Судом першої інстанції встановлено, що
17.09.2013 р. до місцевого господарського
суду надійшла скарга від Товариства з
обмеженою відповідальністю „Альфред
С. Топфер „Інтернешенал (Україна)" м.
Київ на дії (бездіяльність) державної
виконавчої служби.

Ухвалою суду від 07.10.2013 р. задоволено
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" на дії
державного виконавця відділу ДВС
Дунаєвецького районного управління
юстиції щодо визнання незаконною
постанови державного виконавця про
відмову в відкритті виконавчого
провадження від 03.09.2013 року. Визнано
недійсною постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дунаєвецького
районного управління юстиції Ющак В.В.
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 03.09.2013 року з
примусового виконання наказу
господарського суду Хмельницької
області №18/1544-10 від 18.02.2013 року.

10.10.2013 р. третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Селянське
фермерське господарство „Краєвид", с.
Адамівка Віньковецького району подала
до господарського суду апеляційну
скаргу на ухвалу суду від 07.10.2013 р.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з вище зазначеним, матеріали
справи №18/1544-10 разом з апеляційною
скаргою Селянського фермерського
господарства „Краєвид" згідно
супровідного листа № 05-07/547/13 від 15.10.2013
р. були направлені до Рівненського
апеляційного господарського суду.

21.10.2013 р. на адресу суду першої
інстанції надійшла заява від
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія" про
перегляд рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012 р. за
нововиявленими обставинами по справі
№18/1544-10 (Том 5 арк. справи 1-12). В заяві
заявник вказує, що підставою для
перегляду судового рішення
господарського суду Хмельницької
області від 27.11.2012 року у справі №18/1544-10
за нововиявленими обставинами є факти,
встановлені вироком Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровськ у
кримінальному проваджені №412/10985/2012, що
набрав законної сили за ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15.08.2013 року. За текстом
вказаної постанови Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
04.09.2013 р. по кримінальній справі
№412/10985/12 було залишено без задоволення
заяву ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" про вирішення
питання по речовим доказам, а саме
зерна ріпаку, що знаходиться на
зберіганні у різних підприємств, і в
тому числі: речового доказу по справі -
зерно ріпаку 1-го класу, вагою 519 тон 294
кг та речового доказу по справі - зерно
ріпаку 1-го класу, вагою 60 тон 799 кг, що
знаходиться на зберіганні у ТОВ
„Еколінія" (Хмельницька область,
Дунаєвський район, с.Петрівське, вул.
Кутузова, 33, код ЄДРПОУ- 32013204). Крім того,
в заяві зазначається, що з тексту
постанови вбачається, що, вислухавши
думку прокурора про залишення заяви
про вирішення питання по речовим
доказам без задоволення, вивчивши
матеріали справи та з представлених
суду документів, суд мотивував відмову
у задоволенні заяви ТОВ „Альфред С.
Топфер Інтернешенал (Україна)"
відсутністю підстав, які б свідчили про
наявність у заявника права власності
на зазначені речові докази, та тим що
ТОВ „Альфред С. Топфер Інтернешенал
(Україна )" не був визнаний ні
потерпілою стороною ні цивільним
позивачем в рамках кримінальної
справи. Тобто, подачею такої заяви про
вирішення питання по речовим доказам в
Жовтневий суд ТОВ „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" сам визнав, що
саме його ріпак має статус речових
доказів у кримінальному процесі та
саме даний ріпак був об'єктом злочинних
дій. За таких обставин, вважає, що
фактичні обставини справи, які були
встановлені законним вироком суду від
16.05.2013 року у справі №412/10985/12 та
постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 04.09.2013 р., мають
істотне значення при перегляді
судового рішення з даної господарської
справи у справі №18/1544-10, як
нововиявлені обставини, та підставою
для скасування судового рішення по
справі № 18/1544-10 від 27.11.2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи
представник позивача у поданому
місцевому господарському суду в
письмовому запереченні від 08.01.2014р. не
погоджувався із заявою про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами (Том 5, арк. справи 108-113). В
своїх запереченнях позивач звертає
увагу суду на те, що на час розгляду
справи №18/1544-10 суду було відомо про
порушення кримінальної справи за
вищевказаним фактом шахрайства і
привласнення майна окремих
сільгосппідприємств області та суд
оцінив вказані обставини. Судом
враховано, що об'єктом злочинного
посягання у кримінальній справі є
заволодіння Звоніковим О.В. та
Точіліним Г.Ф. грошовими коштами в сумі
5 000 000 грн. шляхом організації
безоплатної покупки зерна ріпаку у
третіх осіб у даній справі. Як
встановлено рішенням суду по справі
№18/1544-10 - предметом спору у даній справі
є зобов'язання щодо виконання певних
дій із зерном, а об'єктом злочинного
посягання у кримінальній справі є
заволодіння коштами, тому предмет
спору в даній справі та об'єкт
злочинного посягання у кримінальній
справі - не пов'язані. Судом зроблено
висновок, що розгляд кримінальної
справи не може бути перешкодою для
встановлення, у відповідності зі ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, істотних обставин у справі
№18/1544-10. Тобто, суд не вбачав
пов'язаності цих справ та неможливості
вирішення справи №18/1544-10 до вирішення
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська кримінальної справи
по обвинуваченню Звонікова О.В. та
Точіліна Г.Ф. за ч.4 ст.190 Кримінального
кодексу України та вважав наявну у
матеріалах справи доказову базу
достатньою для вирішення даного спору
по суті, без врахування можливих
преюдиціальних фактів, що могли
міститися у вироку Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська у
кримінальній справі по обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф. в разі
набрання ним законної сили. Таким
чином, при прийнятті рішення по справі
№18/1555-10, суд не вбачав, що факти
встановлені при вирішенні
кримінальної справи по обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф. мають
істотне значення для правильного
вирішення справи і обов'язково
вплинуть на остаточні висновки суду.
Отже вважає, що проголошений Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
16.05.2013 р. вирок жодним чином не виплинув
ні на істотні характеристики правового
режиму майна, спір про зобов'язання
щодо якого розглядається судом, ні на
правомочності Товариства з обмеженою
відповідальністю „АСТІ" щодо
вказаного майна. А також, вироком не
було підтверджено існування підстав,
які б дали можливість оспорити факт
переходу зерна ріпаку у власність
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АСТІ", зокрема, на
даний час не визнані недійсними
складські документи на зерно
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АСТІ" та договори
зберігання між позивачем та
відповідачем, що підтверджується також
рішенням у справі №3/1822-10.

Ухвалою суду від 21.10.2013 р. враховуючи те,
що матеріали справи №18/1544-10 були
відсутні у господарському суді у
зв'язку із апеляційним оскарженням
ухвали господарського суду
Хмельницької області від 07.10.2013 р.,
вирішення питання про прийняття до
провадження заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю „Еколінія"
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами відкладено до повернення
матеріалів справи із суду апеляційної
інстанції.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 16.12.2013 року
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еколінія» про
перегляд рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012 року за
нововиявленими обставинами у справі
№18/1544-10 прийнято до провадження та
призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 16.01.2014 року
залишено без задоволення заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еколінія" про
перегляд рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012 року у
справі №18/1544-10 за нововиявленими
обставинами.

Перевіривши дотримання місцевим судом
вимог чинного законодавства при
постановленні оскаржуваної ухвали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еколінія» на ухвалу
господарського суду Хмельницької
області від 16.01.2014 року у справі №18/1544-10
задоволенню не підлягає, з огляду на
наступне.

Згідно із ч.1 ст.112 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст.114 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення і ухвали, що набрали законної
сили і прийняті судом першої інстанції,
переглядаються господарським судом,
який прийняв ці судові рішення.

Частиною другою ст.112 Господарського
процесуального кодексу України
визначено підстави для перегляду
судових рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами, якими є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановляння ухвали, що
підлягають перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

У п.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№17 „Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" зазначено,
що визначений статтею 112
Господарського процесуального кодексу
перелік підстав для перегляду судових
рішень за нововиявленими обставинами є
вичерпним.

Відповідно до п.2 вищезазначеної
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто,
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Судом першої інстанції вірно
враховано, що рішенням господарського
суду Хмельницької області від 27.11.2012р.
по справі №18/1544-10 (залишене без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 18.02.2013р.) було
задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю „Альфред
С. Топфер „Інтернешенал (Україна)"
м.Київ до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія" с.
Петрівське Дунаєвецького району за
участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Приватного підприємства
„Рускус" м. Дніпропетровськ, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
бройлер" с. Маків Дунаєвецького району,
Селянського фермерського господарства
„Краєвид" с. Адамівка, Віньковецького
району про зобов'язання відповідача
виконати зобов'язання за договором та
відвантажити 580,093 т. ріпаку 1 класу.
Вказаним судовим рішенням суд
зобов'язав Товариство з обмеженою
відповідальністю „Еколінія"
Хмельницька обл., Дунаєвецький район,
с.Петрівське, вул. Кутузова,33 (код 32013204)
відвантажити ТОВ „Альфред С.Топфер
„Інтернешенал (Україна)", м. Київ,
Подільський район, вул. П.Сагайдачного,
будинок 16-А () 580,093 тон
(п'ятсот вісімдесят тон дев'яносто три
кілограма) ріпаку 1 класу. При цьому,
задовольняючи позов, суд виходив з
того, що на підставі договору
складського зберігання №13/10 від 11.06.10р.,
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Еколінія" видано
Товариству з обмеженою
відповідальністю „Альфред С.Топфер
Інтернешенал (Україна)" складську
квитанцію №33 від 27.07.2010р. серії АТ №872865,
якою підтверджено фактичне приймання
від позивача відповідачу на зберігання
зерна рапсу (ріпаку) І класу в кількості
580093 кг., 2010р. врожаю, яке переоформлене
від Приватного підприємства „Рускус",
та надано аналізаційну картку №36 від 27.
07.2010р. Судом також було встановлено, що
між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Альфред С.Топфер
„Інтернешенал (Україна)" (Покупець) та
Приватного підприємства „Рускус"
(Продавець) 26.07.2010р. укладено договір
купівлі-продажу ріпаку 1 класу урожаю
2010 р. на умовах франко-склад (EXW) (ТОВ
„Еколінія").

Як вірно зазначає суд першої інстанції
при цьому, на підставі виставленого
рахунку №5182 від 27.07.2010р. згідно
платіжного доручення №200382 від 28.07.10р.
позивач сплатив ПП „Рускус" кошти в
сумі 2 018 723,64 грн. за ріпак 1-го класу в
кількості 580,093 т. за накладною №5182 від
27.07.2010р., отримав зазначений товар та
надав податкову накладну від 27.07.2011р.
№5182 на суму 2 018 723,64 грн.

В ході вирішення справи №18/1544-10 суд
встановив, що позивач звертався до
відповідача із вимогою (лист №37 від
05.08.2010р.) відвантажити зерно ріпаку 1
класу в кількості 580,093 т., що належить
позивачу. Натомість, у відповідь на
вимогу відповідач повідомив позивача
про неможливість здійснити
відвантаження ріпаку по складській
квитанції №АТ 872865 реєстр №33 від
17.07.2010р., оскільки товар знаходиться під
арештом згідно постанови про
накладення арешту від 03.08.2010р. Відтак,
суд визнав, що у позивача наявні
достатні правові підстави для
пред'явлення вимоги до відповідача про
відвантаження останньому зерна ріпаку
1-го класу в кількості 580,093 тон, а тому
відмова відповідача терміново
відвантажити належне позивачу зерно є
порушенням договору складського
зберігання №13/10 від 11.06.2010р. та
суперечить приписам статей 525, 526 ЦК
України. З огляду на зазначене, суд
дійшов до висновку про необхідність
задоволення позову та зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія"
відвантажити Товариству з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" ріпак 1-го класу
в кількості 580,093 тон.

При цьому у судовому рішенні
встановлено, що посилання відповідача
на постанову начальника СВ
Дунаєвецького РВ УМВС України в
Хмельницькій області від 03.08.2010р.,
відповідно до якої належне позивачу
зерно ріпаку в кількості 580,093 тон
приєднане до кримінальної справи №6/4584
в якості речового доказу та передане на
зберігання ДП „Дунаєвецький КХП" із
забороною його видачі зі складу та
будь-якого відчуження, судом
оцінюються критично, оскільки
вищезазначена постанова не стосується
господарської діяльності Товариства з
обмеженою відповідальністю „АСТІ
(Україна)" чи самого відповідача, а отже
не може бути підставою для невиконання
договірних зобов'язань між ними.

Також, судом було прийнято до уваги, що
договір складського зберігання №13/10
від 11.06.2010р. та складська квитанція на
зерно №33 від 27.07.2010р. щодо прийняття на
зберігання від позивача 580,093 тон ріпаку
1 класу була предметом судового
розгляду, за наслідками якого рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 29.11.2010р. по справі №3/1822-10 у
позові Товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
бройлер" до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" м. Київ про
визнання недійсним договору №13/10 та
складської квитанції №33 від 27.07.2010 було
відмовлено. Вказане судове рішення
залишено без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.01.2011р. по
справі №3/1822-10.

Колегією суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
встановлено, що заявник Товариство з
обмеженою відповідальністю
„Еколінія" як на нововиявлену
обставину посилається на вирок
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська у кримінальній
справі №412/10985/2012, який залишено без
змін апеляційним судом
Дніпропетровської області від 15.08.2013
року, згідно якого громадяни Звоніков
О.В. та Точілін Г.Ф. визнані винними у
скоєні злочину за ч.4 ст. 190 КК України
(привласнення майна в особливо великих
розмірах) та засуджені до п'яти років
позбавлення волі із відстрочкою
виконання вироку на три роки, оскільки
вироком суду було встановлено, що
співучасники злочину Звоніков О.В. та
Точілін Г.Ф., а також інші невстановлені
слідством особи діяли від імені
Приватного підприємства „Рускус" та
шляхом обману, не маючи намірів
виконувати взяті зобов'язання по
сплаті за майно його продавцям
укладали через підставних осіб
фіктивні договори купівлі-продажу
зерна рапсу з сільськогосподарськими
підприємствами Хмельницької області і
продавали його Товариству з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)". Заявник
стверджує, що на час розгляду даної
справи та прийняття за його
результатами рішення не були відомі
дійсні обставини заволодіння майном
злочинним шляхом, яке є предметом
даного спору. Водночас, наголошує, що
обставини справи, які були предметом
дослідження у кримінальному процесі,
мають істотне значення при перегляді
судового рішення з даної господарської
справи за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, при
винесенні рішення по справі №18/1544-10
предметом дослідження стало
невиконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо повернення позивачу
переданого згідно договору зберігання
№13/10 від 11.06.2010р. та складської
квитанції на зерно №33 від 27.07.2010 щодо
прийняття на зберігання від позивача
580,093 тон ріпаку 1 класу, а об'єктом
злочинного посягання у кримінальній
справі є заволодіння коштами.

В ході вирішення справи №18/1544-10 судом
зроблено висновок про те, що розгляд
кримінальної справи не може бути
перешкодою для встановлення, у
відповідності зі ст.43 ГПК України,
істотних обставин у справі №18/1544-10.
Тобто, суд не вбачав пов'язаності цих
справ та неможливості вирішення справи
№18/1544-10 до вирішення Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
кримінальної справи по обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф. за ч.4 ст.
190 КК України та вважав наявну у
матеріалах справи доказову базу
достатньою для вирішення даного спору
по суті, без врахування можливих
преюдиціальних фактів, що могли
міститися у вироку Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська у
кримінальній справі обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф. в разі
набрання ним законної сили.

Судова колегія Рівненського
апеляційного господарського суду
погоджується з твердженням суду першої
інстанції, що при прийнятті рішення по
справі №18/1544-10 суд не вбачав, що факти
встановлені при вирішенні
кримінальної справи по обвинуваченню
Звонікова О.В. та Точіліна Г.Ф., мають
істотне значення для правильного
вирішення справи і обов'язково
вплинуть на остаточні висновки суду.
Отже, проголошений Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська 16 травня 2013
року вирок жодним чином не виплинув ні
на істотні характеристики правового
режиму майна, спір про зобов'язання
щодо якого розглядається судом, ні на
правомочності Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)" щодо вказаного
майна.

Із змісту вироку Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська не вбачається
наявність підстав, які б дали
можливість оспорити факт переходу
зерна ріпаку у власність Товариства з
обмеженою відповідальністю „Альфред
С. Топфер Інтернешенал (Україна)" та
передачу останнього на відповідальне
зберігання ТОВ „Еколінія". Зокрема,
дійсність та правомочність укладеного
між сторонами договору складського
зберігання №13/10 від 11.06.2010р. та
складської квитанції №33 від 27.07.2010р.
підтверджена судовим рішенням по
справі №3/1822-10.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено , що ні Товариство з
обмеженою відповідальністю „Альфред
С. Топфер Інтернешенал (Україна)", ні
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Еколінія", також
ані треті особи, не були сторонами,
цивільними позивачами або
відповідачами у кримінальній справі.

Таким чином, місцевий господарський
суд дійшов правильного висновку, що
ані розгляд кримінальної справи, ані
винесення вироку по ній не створили
обставин, що унеможливлюють розгляд
даної справи, і це не може вплинути на
оцінку законності дій відповідача щодо
відмови у передачі майна його власнику.

Відповідно до п.8.7. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №17 „Про деякі питання
практики перегляду рішень, ухвал,
постанов за нововиявленими
обставинами", законом не передбачено
здійснення перегляду судового рішення
за нововиявленими обставинами у
повному обсязі. Отже, господарський суд
вправі переглянути судове рішення за
нововиявленими обставинами лише в тих
межах, в яких ці обставини впливають на
суть рішення.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що зазначені у заяві
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Еколінія"
обставини не підпадають під ознаки
нововиявлених у розумінні ст. 112 ГПК
України, які б слугували для перегляду
рішення господарського суду
Хмельницької області від 27.11.2012р. по
справі №18/1544-10.

Крім того, колегія суддів апеляційного
суду вважає вірним висновок суду
першої інстанції щодо того, що
клопотання заявника про відстрочення
виконання рішення суду від 27.11.2012р. по
справі №18/1544-10 та про здійснення
повороту виконання вказаного рішення,
які викладені у заяві про перегляд
рішення суду за нововиявленими
обставинами від 10.10.2013р. із врахуванням
уточнення від 26.12.2013р., не підлягають
задоволенню, оскільки вирішення таких
клопотань не передбачено в межах
перегляду рішення суду за
нововиявленими обставинами згідно
вимог ст. ст. 112 -114 ГПК України та
розглядається в порядку позовного
провадження за правилами ГПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
вказаних клопотань

Таким чином, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлені усі обставини, що мають
значення для справи, їм надана вірна
юридична оцінка, норми права
застосовані вірно, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків місцевого господарського
суду.

За наведених обставин, Рівненський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що ухвалу господарського
суду Хмельницької області від 16.01.2014
року у справі №18/1544-10 слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еколінія»
- без задоволення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Хмельницької області від 16.01.2014 року у
справі №18/1544-10 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еколінія"
на ухвалу господарського суду
Хмельницької області від 16.01.14 р. у
справі №18/1544-10 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Хмельницької
області від 27.11.2012 року у справі №18/1544-10
залишити без задоволення.

3. Матеріали справи №18/1544-10
повернути до господарського суду
Хмельницької області .

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя
Миханюк М.В.

Суддя
Павлюк І. Ю.

Суддя
Савченко Г.І.