ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 р.
Справа № 914/47/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВП «Навігатор»,
м.Київ

До відповідача: Відкрите акціонерне
товариство «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат»,
м.Жидачів

Про стягнення 40422,36 грн.

Суддя Березяк
Н.Є

Секретар судового засідання Кравець
В.П.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Омельчук С.В. -представник
за довіреністю

від відповідача: Посікіра Р.Р. -
представник за довіреністю

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України.

Суть спору: Подано позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВП
«Навігатор» до Відкритого
акціонерного товариства «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат» про
стягнення 32940,00 грн. основного боргу,
5068,51 грн. пені, 2010,18 грн. три відсотки
річних, 393,67 грн. інфляційних та судові
витрати..

В судовому засіданні 27.01.2014 року судом
оглянуто оригінали документів, які в
належно завірених копіях долучено до
матеріалів справи.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача розгляд
справи було відкладено на 17.02.2014 року.

В судове засідання 27.01.2014 року
відповідач участь свого представника
повторно не забезпечив, витребуваних
ухвалами суду документів не надав, про
причини неявки суду не повідомив.

17.02.2014 року в судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив задоволити позов з
підстав і мотивів, викладених в
позовній заяві та наданих в судовому
засіданні поясненнях.

Відповідач позовні вимоги в частині
основного боргу визнав, подав
клопотання про відстрочку виконання
рішення терміном на шість місяців для
надання можливості налагодити
діяльність підприємства та
недопущення його до процедури
банкрутства.

Крім того, відповідачем заявлено
клопотання про застосування наслідків
спливу строку позовної давності до
вимоги про стягнення пені.

В судовому завданні 10.02.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

08.07.2011 року між ТзОВ «НВП «Навігатор»
(Постачальник) та ВАТ «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат»
(Замовник) було укладено договір
поставки №П-08 відповідно до якого
Постачальник взяв на себе зобов'язання
в порядку і в строки, встановлені
договором передати у власність
Замовника товар, а Замовник взяв на
себе зобов'язання прийняти товар та
оплатити його на умовах, визначених цим
Договором.

На виконання умов договору позивач
22.11.2011 року здійснив поставку товару на
загальну суму 43596,00 грн., за яку
відповідач зобов'язаний був здійснити
оплату в п'ятиденний термін після
отримання повідомлення про готовність
товару до відвантаження. Таке
повідомлення було направлене на адресу
відповідача 21.11.2011 року листом № А 20-372.

Свої договірні зобов'язання з оплати
товару відповідач виконав частково.

Станом на день звернення до суду
заборгованість відповідача перед
позивачем за поставлений йому товар
складала 32940,00 грн.

За порушення строків оплати відповідно
до п.5.3 Договору позивачем нарахована
пеня в розмірі 5068,51 грн., та відповідно
до ч.2 ст.625 ЦК України позивачем
нараховані три відсотки річних в сумі
2020,18 грн. та інфляційні в сумі 393,67 грн.,
які просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного :

Згідно ст.ст. 526,530 Цивільного Кодексу
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання укладеного договору
поставки №П-08 від 08.07.2011 року позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 43596,00 грн., що підтверджується
видатковою накладною № ННВ-0000046 від 22
листопада 2011 року.

Відповідно до п.3.3 Договору оплата
товару здійснюється в розмірі 100 % ,
остаточний розрахунок - в п'ятиденний
термін після отримання відповідачем
повідомлення про готовність товару до
відвантаження.

Як вбачається з матеріалів справи,
повідомлення про готовність товару до
відвантаження було надіслано
відповідачу листом №А 20-372 21.11.2011 року, а
на наступний день товар був
відвантажений Замовнику.

В зв'язку з несплатою відвантаженого
товару, позивач 03.04.2012 року направив
відповідачу претензію, після чого
відповідач частково сплатив вартість
поставленого товару в розмірі 10656,00 грн.

03.12.2012 року відповідачу була направлена
повторно претензія про сплату боргу в
розмірі 32940,00 грн., яка залишена без
відповіді і задоволення.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Враховуючи часткову оплату вартості
поставленого товару, загальна сума
боргу відповідача перед позивачем
станом на день розгляду справи складає
32940,00 грн. та підлягає до стягнення з
відповідача.

За порушення строків оплати наданих
послуг, відповідно до пункту 5.3
Договору позивачем нарахована пеня за
період з 28.11.2011 року по 28.04.2012 року на
суму заборгованості 43596,00 грн. та з
27.04.2013 року по 25.10.2013 року на суму боргу в
розмірі 32940,00 грн., що в загальному
згідно поданого розрахунку складає
5068,51 грн.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України
нарахування санкцій припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов"язання мало бути виконано, якщо
інше не встановлено законом або
договором.

Як вбачається із поданого позивачем
розрахунку, він проведений за межами
шестимісячного строку з моменту
виникнення обовязку відповідача
оплатити отриманий товар.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Пунктом 2 ст. 258 передбачено,
що позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).
Початок перебігу позовної давності, за
загальним правилом, визначеним ЦК
України, починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Як вбачається із матеріалів справи,
Позивач звернувся з позовом про
стягнення неустойки по спливу більше
як дворічного строку.

Поважних причин пропуску строку
позовної давності Позивачем не
наведено, клопотання про відновлення
строку позовної давності Позивачем не
надавалося.

Підстав для зупинення перебігу строку
позовної давності, передбачених ст. 263
ЦК України немає.

В судовому засіданні відповідачем
заявлено клопотання про застосування
строку позовної давності до вимоги про
стягнення пені.

Відповідно до пункту 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Згідно проведеного судом
перерахунку, три відсотки річних за
період з 28.11.2011 року по 25.10.2013 року
складають 2023,76 грн. проте до стягнення
підлягає сума 2020,18 грн. в межах
заявлених позовних вимог. Згідно
перевіреного судом розрахунку, розмір
інфляційних, що підлягає до стягнення
за період з 28.11.2011 року по 28.04.2012 року
складає 393,67 грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідач позовні вимоги не
заперечив, доказів оплати поставленого
йому товару суду не надав , тому позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу, трьох відсотків річних та
інфляційних підлягають до задоволення.

В частині позовних вимог про стягнення
пені слід відмовити.

Що стосується поданої відповідачем
заяви про відстрочку виконання рішення
терміном на шість місяців, то слід
зазначити наступне:

Право суду при прийнятті рішення
відстрочити або розстрочити його
виконання передбачене також пунктом 6
статті 83 ГПК України.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При вирішенні питання
про відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи. Аналогічною є позиція ВГС
України, відображена в п.2 Роз'яснення
ВГС України № 02-5/333 від 12.09.96 р. „ Про
деякі питання практики застосування
статті 121 Господарського
процесуального Кодексу України " із
змінами і доповненнями .

В обґрунтування заяви про
відстрочку виконання рішення ,
відповідач посилається, як на підставу
відстрочки рішення на те, що
підприємство впродовж останніх
місяців здійснювало зупинку основного
технологічного обладнання через
недостачу виробничої сировини, що
унеможливлює діяльність підприємства
і негайне виконання рішення може
призвести до банкрутства підприємства.

Проаналізувавши доводи заявника
та фактичні обставини справи,
господарський суд прийшов до висновку
про часткове задоволення заяви про
відстрочку виконання рішення суду
терміном на два місяці.

Судові витрати слід віднести на
відповідача пропорційно сумі
задоволених позовних вимог в розмірі
1504,77 грн. судового збору.

Керуючись 3,4,41,42,43,
44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,83,84,85 ГПК України,
суд , -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити частково .

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат» (81701,
Львівська область, м.Жидачів,
вул.Фабрична,4 ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВП «Навігатор» (01015,
м.Київ, вул.Лаврська,27, ) -
32940,00 грн. - основного боргу, 2020,18 грн. -
три відсотки річних, 393,67 грн. -
інфляційних, та 1504,77 грн. судового збору
з відстрочкою виконання рішення суду
терміном на два місяці.

3.В задоволенні решта позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 18.02.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.