ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р.
Справа № 4/30/5022-308/2012

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Д.Новосад

суддів
О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.
Тернопіль, б/н від 26.10.13

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 31.10.13

у справі № 4/30/5022-308/2012

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська торгова
компанія", м. Тернопіль

до відповідача 1: Тернопільської
міської ради, м. Тернопіль

до відповідача 2: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Головне управління
Державного казначейства України у
Тернопільській області, м. Тернопіль

третя особа 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Відділ
Держземагенства у м. Тернополі
Тернопільської області, м. Тернопіль

третя особа 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Головне
управління Держземагенства у
Тернопільській області, м. Тернопіль

про визнання недійсним рішення
двадцятої сесії шостого скликання
Тернопільської міської ради від 30.03.2012
№ 6/20/50 "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,01444 га за адресою
АДРЕСА_1 ОСОБА_2." та визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від
20.04.2012, підписаного Тернопільською
міською радою і ОСОБА_2 на оренду
земельної ділянки площею 0,0144 га для
обслуговування торгівельного
павільйону по АДРЕСА_1 м. Тернопіль

За участю представників сторін:

від позивача: Помазанська С.І. -
представник (довіреність № 131 від 15.03.11);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: ОСОБА_2 - підприємець;

від третіх осіб: не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 31.10.13 у
справі № 4/30/5022-308/2012 ( суддя Гевко В.Л.)
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська торгова
компанія" до Тернопільської міської
ради, Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 за участю третіх осіб: Відділу
Держземагенства у місті Тернополі та
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області задоволено.
Визнано недійсним рішення
Тернопільської міської ради від 30.03.12
№6/20/50 "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,0144 га за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 Визнано недійсним
договір оренди землі від 20.04.12,
підписаний Тернопільською міською
радою і ОСОБА_2 на оренду земельної
ділянки площею 0,0144 га для
обслуговування торговельного
павільйону по АДРЕСА_1, м. Тернопіль.
Стягнуто з Тернопільської міської ради
вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська торгова
компанія" - 1073 грн. 00 коп. судового збору.

З даним рішенням не погоджується
відповідач 2, ФОП ОСОБА_2, оскаржив його
в апеляційному порядку. Скаржник
зазначає, що оскаржується рішення
сесії Тернопільської міської ради
(адміністративна дія міської ради) по
відношенню до громадянина ОСОБА_2, а не
до підприємця. З наведених підстав у
апеляційній скарзі відповідач 2,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати рішення господарського суду
Тернопільської області від 31.10.2013 у
даній справі, в зв'язку з непідсудністю
справи господарському суду.

16.12.2013 автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
ФОП ОСОБА_2, розподілено до розгляду
судді-доповідачу Новосад Д.Ф.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК
України, п. 3.1.7 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, п. 6 рішення зборів суддів
(протокол № 6 від 28.12.2010) зі змінами,
внесеними рішенням зборів суддів
(протокол № 13 від 03.08.2012),
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
18.12.2013 в склад колегії по розгляду
апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 введено
суддів - Михалюк О.В., Мельник Г.І.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 18.12.2013 подані
скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 05.02.2014. У
судовому засіданні 05.02.2014 відкладено
розгляд справи на 19.02.2014.

Позивач, ТзОВ "Українська торгова
компанія" - з доводами скаржника,
наведеними в апеляційній скарзі, не
погодився з підстав, викладених у
відзиві на апеляційну скаргу.

В судове засідання 19.02.2014 з'явився
представник позивача та відповідача 2,
яким права та обов'язки, передбачені
ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз'яснено.
Відводів складу суду не заявлено.
Відповідач 1 та треті особи явки
повноважених представників у судове
засідання не забезпечили, хоча про час
та місце засідання суду були належним
чином повідомлені, що підтверджується
матеріалами справи.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заперечення на неї, дослідивши
матеріали справи та наявні в них
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, в судовому засіданні,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, рішення господарського суду
Тернопільської області від 31.10.2013 у
справі № 4/30/5022-308/2012 слід залишити без
змін.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, на підставі
договору купівлі-продажу саморобного
переносного торгівельного павільйону,
укладеного 15.05.2009 між ОСОБА_3 (Продавець)
та ОСОБА_2 (Покупець), останній придбав
павільйон площею 49 кв.м., що знаходиться
АДРЕСА_1. Державна реєстрація права
власності на куплений саморобний
металевий переносний торгівельний
павільйон за ОСОБА_2 в БТІ не
здійснювалась, оскільки саморобний
переносний торгівельний павільйон не
відноситься до нерухомого майна.

З 15.05.2009 по 28.05.2010 ОСОБА_2 в результаті
здійснення реконструкції павільйону
без дозвільних документів, створив
нову річ - будівлю магазину
непродовольчих товарів, що
підтверджується інвентаризаційною
справою виготовленою 28.05.2010 ТзОВ
"Міське бюро технічної інвентаризації"
на будівлю магазину загальною площею 63,
8кв. м, власник ОСОБА_2 розміщеною
АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 28.04.2011 у
справі № 17/7/5022-217/2011, яке вступило в
законну силу, підприємця ОСОБА_2
зобов`язано звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку площею 0,0102 га
АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно
спорудженої будівлі. Зокрема, судом
встановлено, що СПД ОСОБА_2 на місці
купленого переносного торгівельного
павільйону площею 49 кв.м. у 2009 році
самочинно збудував магазин
непродовольчих товарів площею 63,8 кв.м.

В матеріалах справи міститься рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 17.08.2011 у справі № 2-4680/11 за позовом
ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради
та до Тернопільського МБТІ, з участю
третьої особи ТзОВ "Українська торгова
компанія" про визнання права власності
на будівлю по АДРЕСА_1, загальною площею
63,8 кв.м. та зобов`язання Тернопільське
МБТІ провести державну реєстрацію
права власності, яким відмовлено
ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог. У
даній справі суд встановив, що ОСОБА_2
самочинно здійснив реконструкцію
павільйону під магазин непродовольчих
товарів площею 63,8 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі звернення ОСОБА_2,
Тернопільською міською радою 05.01.2012
прийнято рішення № 6/18/11 "Про надання
дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею до 0,0144 га для
обслуговування торгівельного
павільйону за адресою АДРЕСА_1 гр.
ОСОБА_2.", яким надано дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею до
0,0144 га для обслуговування
торгівельного павільйону за адресою:
АДРЕСА_1, з наданням в оренду на 5 років.

Висновком комісії про погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки від 01.03.2012 погоджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_2 для обслуговування
торгівельного павільйону, згідно
якого: земельна ділянка площею 0,0144га,
на якій знаходиться об'єкт (торговий
комплекс) відноситься до земель
житлової та громадської забудови та
надається в оренду; суміжні
землевласники (землекористувачі) -
землі Тернопільської міської ради;
земельна ділянка не відноситься до
земель історико-культурного
призначення; земельна ділянка
знаходиться за межами "червоних ліній";
земельна ділянка не відноситься до
земель особливого режиму використання;
об'єкт відповідає вимогам діючого
санітарного законодавства; відсутній
вплив об'єкта будівництва на
навколишнє природне середовище і
гігієнічні умови проживання населення.

Рішенням Тернопільської міської ради
№ 6/20/50 від 30.03.2012 "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,0144 га за
адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2", затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0, 144 га для
обслуговування торгівельного
павільйону за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2
та надано земельну ділянку в оренду
терміном на 5 років.

20.04.2012 між Тернопільською міською радою
(Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар)
укладено договір оренди землі,
відповідно до якого Орендодавець на
підставі рішення Тернопільської
міської ради № 6/20/50 від 30.03.2012 надає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі житлової та громадської
забудови, яка знаходиться у м.
Тернополі по вул. Київській.

Розпорядженням Управління з питань
містобудування, архітектури та
кадастру №74 від 31.05.2012 за зверненням
ОСОБА_2, магазину непродовольчих
товарів присвоєно адресний номер -
АДРЕСА_1.

Рішенням Тернопільської міської ради
№1151 від 18.07.2012 та №1448 від 05.09.2012, ОСОБА_2
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно -будівлю магазину
непродовольчих товарів по АДРЕСА_1
загальною площею - 63,8 м.кв.

Рішенням Тернопільської міської ради
від 26.04.2013 №6/31/94 надано дозвіл гр.
ОСОБА_2 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду терміном на п'ять
років площею до 0,0144га для
обслуговування нежитлової будівлі за
адресою АДРЕСА_1

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції України
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 124 ЗК України
визначено порядок передачі земельних
ділянок в оренду. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу (частина 2 статті 124
Кодексу).

Частиною 2 статті 134 ЗК України
вставлено, що не підлягають продажу на
конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі, зокрема, розташування на
земельних ділянках об'єктів нерухомого
майна (будівель, споруд), що перебувають
у власності фізичних або юридичних
осіб.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.10.2012 скасовано постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 10.07.2012 та
рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.05.2012 у
справі № 7/18/5022-148/2012 за позовом ТзОВ
"Українська торгова компанія"до
Тернопільської міської ради, з участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: СПД -ФО ОСОБА_2 про
визнання недійсним рішення
Тернопільської міської ради № 6/18/11 від
05.01.2012 "Про надання дозволу на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,0144 га для
обслуговування торговельного
павільйону за адресою: АДРЕСА_1,
громадянину ОСОБА_2" та про зобов'язання
Тернопільської міської ради провести
земельні торги з оренди земельної
ділянки площею 0,0144 га по вул. Київській,
м. Тернопіль, яким відмовлено у
задоволенні позовних вимог. При
прийнятті даної постанови Вищим
господарським судом України
встановлено, що ухвалюючи 05.01.2012
рішення № 6/18/11 "Про надання дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0144 га для обслуговування
торгівельного павільйону за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_2.", Тернопільською
міською радою порушено чинне земельне
законодавство України, ухваливши
рішення на користь ОСОБА_2 з порушенням
порядку передачі земельних ділянок
комунальної власності (або права на
них) в оренду та відсутності на спірній
земельній ділянці нерухомого майна
(капітальних споруд). В подальшому
рішенням господарського суду
Тернопільської області від 24.12.2012 у
справі № 6/72/5022-929/2012 (7/18/5022-148/2012) позов
ТзОВ "Українська торгова компанія" до
Тернопільської міської ради про
визнання недійсним рішення
Тернопільської міської ради № 6/18/11 від
05.01.2012 та про зобов'язання
Тернопільську міську раду провести
земельні торги - задоволено частково.
Визнано недійсним рішення
Тернопільської міської ради № 6/18/11 від
05.01.2012 щодо надання ОСОБА_2 дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею до
0,0144 га для обслуговування торгового
павільйону за адресою АДРЕСА_1, з
наданням в оренду на п'ять років. В
задоволенні вимоги про зобов'язання
Тернопільську міську раду провести
земельні торги з оренди земельної
ділянки площею 0,0144 га по АДРЕСА_1
відмовлено. Рішення від 24.12.2012 у справі
№ 6/72/5022-929/2012 (7/18/5022-148/2012) залишено без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
04.04.2013. За таких обставин, законних
підстав для прийняття рішення №6/18/11
від 05.01.2012, з наведених в ньому мотивів,
у відповідача не було". Одночасно,
судами у вказаних рішеннях
встановлено, що позивач - ТзОВ
"Українська торгова компанія є
землекористувачем (орендарем) ділянки,
сусідньої із згаданою в оскаржуваному
рішенні ради та зацікавлений в її
отриманні. Відтак, ухвалення спірного
рішення зачіпає його, охоронювані
законом права і інтереси (рішення
Конституційного Суду України від 01
грудня 2004 року N 18-рп/2004 у справі N 1-10/2004).
Вказаний факт підтверджено позивачем і
поданими доказами у межах даної справи.

При цьому, вірно зазначено судом, що з
набранням законної сили рішення у
справі № 6/72/5022-929/2012 є недійсним з дня
прийняття рішення Тернопільської
міської ради № 6/18/11 від 05.01.2012.
Відповідно існує факт відсутності
дозволу власника земельної ділянки на
складання проекту землеустрою, а тому
відсутні правові підстави вважати
прийнятим з дотриманням порядку
відведення земельної ділянки та
законність ухвалення міською радою
рішення № 6/20/50 від 30.03.2012 "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0144га за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2.", що
оскаржується в межах даної справи.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України,
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні спорів, в яких беруть участь
ті самі сторони. Вирок суду у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні
спору з питань, чи мали місце певні дії
та ким вони вчинені. Рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної
сили, є обов'язковим для господарського
суду щодо фактів, які встановлені судом
і мають значення для вирішення спору.

Пунктом 2.6. постанови Пленуму ВГСУ від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" не потребують
доказування преюдиціальні факти,
тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій). Таке ж значення для
господарського суду має вирок суду з
кримінальної справи, що набрав
законної сили, з питань, чи мали місце
певні дії та ким вони вчинені. Що ж до
рішення суду з цивільної справи, яке
набрало законної сили, то встановлені
ним факти, які мають значення для
вирішення спору, не підлягають
доведенню перед господарським судом
незалежно від суб'єктного складу
сторін даної цивільної справи. Хоча
фактам, встановленим іншими судовими
рішеннями, крім зазначених у статті 35
ГПК, й не надано преюдиціального
значення для господарських судів, але
вони мають враховуватися судами у
розгляді справ з урахуванням загальних
правил статті 43 названого Кодексу щодо
оцінки доказів. Преюдиціальне значення
процесуальним законом надається саме
фактам, встановленим судовими
рішеннями (в тому числі в їх
мотивувальних частинах), але не
правовій оцінці таких фактів,
здійсненій іншим судом чи іншим
органом, який вирішує господарський
спір.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про те, що
приймаючи рішення від 30.03.2012 №6/20/50 ''Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0144 га за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2'' на
підставі якого 20.04.2012 між
Тернопільською міською радою і ОСОБА_2
укладено договір оренди землі,
Тернопільською міською радою порушено
чинне земельне законодавство України.
Адже, вказана земельна ділянка надана в
оренду ОСОБА_2 без проведення земельних
торгів на придбання права на оренду
земельної ділянки та без погодження
меж відведення земельної ділянки.

Згідно зі ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.
Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
передбачено, що місцеві господарські
суди розглядають справи у спорах, що
виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності.

Статтею 12 ГПК України визначено
перелік категорій справ, які
підвідомчі господарським судам.
Відповідно до вимог статей 1 та 12 ГПК
України господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає положенням статті 1
ГПК України, а правовідносини, з яких
виник спір, мають господарський
характер.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність) (ст. 3 ГК України).

Апеляційна інстанція звертає увагу, що
основними доводами скаржника є
неспийняття судом першої інстанції
запису в договорі оренди землі від
20.04.2012 про укладення договору між
громадянином ОСОБА_2 і міською радою, а
не підприємцем. У зв'язку з чим колегія
суддів апеляційної інстанції зазначає
наступне. Господарським судом
Тернопільської області встановлено, що
ОСОБА_2 09.09.2008, зареєстрований
Виконавчим комітетом Тернопільської
міської ради як суб'єкт
підприємницької діяльності та видано
відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1. З
матеріалів справи вбачається, що на час
прийняття оскаржуваного рішення і на
момент укладення спірного договору
оренди ОСОБА_2 є суб'єктом
підприємництва - підприємцем. Витяги з
ЄДР вказують, що основним видом
діяльності підприємця є роздрібна
торгівля в спеціалізованих магазинах.

Рішенням Тернопільської міської ради
від 30.03.2012 №6/20/50 "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,0144 га за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2." вирішено
затвердити проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0144га для обслуговування
торгівельного павільйону за адресою
АДРЕСА_1 ОСОБА_2; надати ОСОБА_2 в оренду
терміном на 5 років земельну ділянку
площею 0,0144га для обслуговування
торгівельного павільйону за адресою
АДРЕСА_1.

У зазначеному рішенні не зазначено
статусу ОСОБА_2 як підприємця чи як
фізичної особи -громадянина. Однак,
Договір оренди землі від 20.04.2012,
укладено саме на виконання та на
підставі рішення Тернопільської
міської ради від 30.03.2012 № 6/20/50. Отже,
вбачається, що земельна ділянка надана
ОСОБА_2 для обслуговування
торгівельного павільйону. Враховуючи
наведене, судом правомірно зроблено
висновки про те, що вид діяльності, які
є основними для ФОП ОСОБА_2, згідно
оскаржуваного рішення та оспорюваного
договору земельна ділянка
передавалась ОСОБА_2 в оренду для
здійснення підприємницької діяльності
через обслуговування торгівельного
павільйону.

Враховуючи наведене, судом правомірно
зроблено висновок, що спірні
правовідносини у справі між позивачем
та відповідачем 2 мають господарський
характер, а склад учасників спору в цій
частині відповідає положенням статті 1
ГПК України. Слід звернути увагу, що
аналогічного висновку дійшов і
загальний суд у справі №607/13797/13ц.
Зокрема, керуючись Постановою Пленуму
Вищого господарського суду України №10
від 24.10.2011 та № 6 від 17.05.2011 (з змінами) та
виходячи із суб'єктного складу сторін у
справі і призначення земельної
ділянки, а саме: для обслуговування
торгового павільйону, розгляд
заявлених позивачем вимог до
відповідачів підвідомчий
господарському суду.

Колегія суддів зазначає, що посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, є безпідставними,
документально не обґрунтованими,
такими, що не ґрунтуються на
законодавстві, а відтак, скаржник, в
порушення вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України,
не довів тих обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

На підставі викладеного місцевим
господарським судом вірно
проаналізовано та надано оцінку
обставинам справи. Відтак, беручи до
уваги наведене, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення господарського
суду Тернопільської області від 31.10.2013
у справі № 4/30/5022-308/2012 прийняте на
підставі матеріалів справи, у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права. Посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, висновків господарського суду
Тернопільської області не
спростовують, а відтак, не визнаються
такими, що можуть бути підставою, у
відповідності до ст. 104 ГПК України, для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись вимогами ст. 5 Закону України
"Про судовий збір" суд покладає судовий
збір у розмірі 1 147 грн. 00 коп. за
розгляд апеляційної скарги на
відповідача 1. Адже, в матеріалах справи
міститься посвідчення серії НОМЕР_2 від
10.10.2011 відповідача 2 - ОСОБА_2 про те, що
він є інвалідом і має право на пільги
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - інвалідів війни.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 31.10.2013 у
справі № 4/30/5022-308/2012 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Стягнути з Тернопільської міської
ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 34334305) в доход
Державного бюджету 1 147 грн.
судового збору за розгляд апеляційної
скарги.

3. Господарському суду
Тернопільської області видати наказ.

4. Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку.

5. Матеріали справи скерувати до
господарського суду Тернопільської
області.

Повний текст постанови виготовлено:
24.02.2014

Головуючий-суддя Д. Новосад

Суддя
О. Михалюк

Суддя
Г. Мельник