ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Справа № 5023/10217/11 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого, Коваленка
В.М. (доповідач у справі), Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк", м. Київна постановувід
26.11.2013 р. Харківського апеляційного
господарського судуу справі№ 5023/10217/11
господарського суду Харківської
областіза заявою боржникатовариства з
обмеженою відповідальністю
"Бетонгруп-5", м. Харківпровизнання
банкрутомліквідаторарбітражний
керуючий Чернишов Б.С.в судовому
засіданні взяв участь представник:

ліквідатора ТОВ "Бетонгруп-5"- Чернишова
Б.С.ОСОБА_1, довір.,ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12.12.2011 року
порушено провадження у справі №
5023/10217/11 про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бетонгруп-5" (далі - Боржник, Товариство)
за заявою останнього в порядку норм ст.
51 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції до
набрання чинності з 19.01.2013 року
внесених змін, далі - Закон про
банкрутство).

Постановою господарського суду
Харківської області від 01.02.2012 року
Товариство визнано банкрутом, відносно
нього відкрито ліквідаційну процедуру,
а ліквідатором Боржника призначено
голову ліквідаційної комісії
Чернишова Б.С., якого зобов'язано
здійснити відповідні дії у
ліквідаційній процедурі.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 24.01.2013 року
(залишеною без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 20.02.2013 року)
відмовлено в задоволенні скарги
публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" (далі - Банк) на дії
ліквідатора Боржника - голови
ліквідаційної комісії Чернишова Б.С.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.04.2013 року ухвалу
господарського суду Харківської
області від 24.01.2013 року та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 20.02.2013 року
скасовано, а справу передано до
місцевого суду для нового розгляду
скарги Банку на дії ліквідатора
Боржника - Чернишова Б.С.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17.10.2013 року
(суддя С.В. Міньковський) у задоволенні
скарги Банку на дії ліквідатора
відмовлено.

Не погодившись із цією ухвалою суду,
публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" звернулося до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, уточненнями та доповненнями
до неї, в яких просило скасувати ухвалу
господарського суду Харківської
області від 17.10.2013 року, ухвалити
постанову, якою визнати неналежним
виконання ліквідатором Чернишовим Б.С.
обов'язків у справі про банкрутство
Товариства та усунути арбітражного
керуючого Чернишова Б.С. від виконання
обов'язків ліквідатора.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013 року
(головуючий суддя - Крестьянінов О.О.,
судді: Кравець Т.В., Шутенко І.А.)
апеляційну скаргу задоволено частково,
ухвалу господарського суду
Харківської області від 17.10.2013 року
скасовано та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні скарги Банку на дії
ліквідатора відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням апеляційної інстанції,
публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013 року в частині відмови в скарзі
на дії ліквідатора та прийняти нове
рішення, яким визнати неналежним
виконання ліквідатором Чернишовим Б.С.
обов'язків ліквідатора у справі про
банкрутство Товариства, усунути
арбітражного керуючого Чернишова Б.С.
від виконання обов'язків ліквідатора
та призначити ліквідатором Товариства
арбітражного керуючого Немашкалова
В.М.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
зокрема ст.ст. 2, 3, 11, 14 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", ст.ст. 29, 30 Закону
про банкрутство, а також норм
процесуального права.

Заслухавши пояснення представника
ліквідатора Боржника, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи Банку при новому розгляді
справи у задоволенні його скарги на дії
ліквідатора Товариства, місцевий суд
вказав, що неналежне повідомлення
Банку, як кредитора, вимоги якого
забезпечені заставою майна Боржника,
про час та місце проведення продажу
майна Боржника не є підставою для
визнання дій ліквідатора з такого
продажу неправомірними, оскільки
виконані дії з оцінки та продажу такого
майна відповідають приписам
законодавства, так як угода на
організацію торгів була укладена,
оголошення про продаж було
опубліковано, а умови проведення
аукціону надали можливість реалізації
згаданого майна на конкурсних засадах.
Грошові ж кошти від продажу були
перераховані Банку, а просте
заперечення ціни продажу не може бути
підставою визнання торгів недійсними.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду та
також ухвалюючи рішення про відмову
Банку у задоволенні скарги на дії
ліквідатора Боржника, апеляційний суд
вказав, що суд першої інстанції при
новому розгляді скарги Банку прийняв
оскаржувану ухвалу у тому ж складі
суду, що і при попередньому розгляді,
після скасування касаційним судом
відповідної ухвали. Приписи ж Закону
про банкрутство щодо повідомлення
заставного кредитора про продаж
переданого у заставу майна не
розповсюджуються на кредитну угоду,
укладену між Банком та Боржником до
набрання чинності відповідних змін у
законодавстві. За висновком
апеляційного суду згода
заставодержателя на продаж переданого
у заставу майна не потрібна, оскільки у
даному випадку пріоритетним є
застосування норм Закону про
банкрутство, які не передбачають
здійснення згаданого повідомлення
окремо заставодержателю.

Однак, суд касаційної інстанції не
погоджується із наведеними висновками
судів щодо підстав для відмови у
задоволенні скарги Банку на дії
ліквідатора, оскільки ці висновки
зроблені в порушення норм ч. 1 ст. 11112 ГПК
України - без врахування вказівок
касаційного суду, наведених в
постанові касаційного суду у даній
справі від 18.04.2013 року.

Так, скасовуючи судові рішення
попередніх інстанцій, ухвалені за
результатами розгляду скарги Банку на
дії ліквідатора Боржника - про відмову
у задоволенні цієї скарги, та
направляючи справу в цій частині на
новий розгляд до місцевого суду,
касаційний суд в своїй постанові від
18.04.2013 року вказав, що суди не
перевірили докази щодо виконання
"ліквідатором покладеного на нього
обов'язку повідомляти кредиторів,
вимоги яких забезпечені заставою, про
час, місце та умови продажу заставного
майна окремим рекомендованим листом з
повідомленням про вручення". При цьому
касаційний суд, пославшись та
застосувавши норми частин 5, 6 ст. 31
Закону про банкрутство, вказав про
необхідність та обов'язковість
направлення Банку завчасно такого
окремого повідомлення, з урахуванням
також і вимог Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009 року № 270, та Нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, затверджених наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 12.12.2007 року № 1149. За
викладених підстав касаційний суд
визнав неправомірним висновок судів
про те, що Банк, вимоги якого
забезпечені заставою, був належним
чином повідомлений про час, місце та
умови продажу заставного майна
суперечать матеріалам справи, оскільки
відповідно до наявних у справі доказів
лише в день проведення відкритих
торгів з реалізації заставного майна -
11.09.2012 року, ліквідатором було здано на
пошту адресоване Банку повідомлення
про продаж заставного майна (т. 2 а.с. 209).

Всупереч наведених висновків
касаційного суду та норм ч. 1 ст. 11112 ГПК
України, місцевий та апеляційний суд
при новому розгляді справи навпаки
вказали про те, що з боку ліквідатора
Чернишова Б.С. порушення визначеного
вище порядку повідомлення Банку, як
заставного кредитора у справі, про час
та місце проведення продажу переданого
Банку у заставу майна Боржника, не мало
місце.

При цьому колегія суддів зауважує, що
оскільки провадження у даній справі
здійснюється за особливою процедурою
банкрутства боржника, що ліквідується
власником (ст. 51 Закону про
банкрутство), яка не передбачає
створення комітету кредиторів (що і не
мало місце у даній справі), то
реалізація майна боржника, яке
перебувало у заставі, повинна
відбуватися за обов'язковою участю
заставного кредитора шляхом
узгодження з останнім умов реалізації
такого майна та здійсненням окремого
повідомлення такого кредитора про час
та місце продажу цього майна.

Викладене свідчить про те, що
реалізація переданого Банку у заставу
майна Товариства, що відбулась на
проведених 11.09.2012 року аукціонах, була
здійснена в порушення вимог Закону про
банкрутство, без належного
повідомлення Банку, як заставного
кредитора, про час та місце проведення
продажу переданого у заставу майна
Товариства.

Відповідно до норм ч. 6 ст. 31 Закону про
банкрутство при реалізації своїх прав
та обов'язків арбітражний керуючий
зобов'язаний діяти сумлінно та розумно
з урахуванням інтересів боржника та
його кредиторів.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про неналежне
виконанням ліквідатором банкрута
покладених на нього Законом про
банкрутство обов'язків.

Однак суди попередніх інстанцій на
вказане уваги не звернули, внаслідок
чого дійшли помилкового висновку про
необґрунтованість поданої скарги на
дії ліквідатора щодо неналежного
виконання обов'язків у ліквідаційній
процедурі.

У зв'язку із цим колегія суддів вважає,
що вказані порушення норм
законодавства є підставою для
часткового скасування оскаржуваних
судових рішень.

Поряд з цим на думку колегії суддів
вказані допущені порушення з боку
ліквідатора Товариства Чернишова Б.С.
не є достатньою правовою підставою
саме для усунення його від виконання
обов'язків у даній справі на підставі
норм ч. 11 ст. 31 Закону про банкрутство, у
зв'язку із чим скарга Банку на дії
ліквідатора Чернишова Б.С. підлягає
частковому задоволенню. Вимоги ж Банку
про усунення вказаного ліквідатора від
виконання обов'язків у даній справі не
підлягають задоволенню. Дійшовши
такого висновку, не підлягають
задоволенню і вимоги щодо призначення
іншого ліквідатора Боржника у даній
справі ще й за тих підстав, що вимоги
про призначення нового ліквідатора -
Немашкалова В.М. не були заявлені в суді
першої інстанції (з урахування
доповнення до скарги на дії
ліквідатора - т. 3 а.с. 32), а також не були
предметом розгляду та правової оцінки
в судах попередніх інстанцій, а тому
заявлення цих вимог в касаційній
скарзі суперечить приписам частин 2, 3
ст. 1117 ГПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст.ст. 1, 31, 16, 30, 51 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції до набрання чинності з
19.01.2013 р. внесених змін) та ст.ст. 41, 47, 43,
1115, 1117, 1119 - 11111, 11112, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
задовольнити частково.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013 р. та ухвалу господарського суду
Харківської області від 17.10.2013 р. у
справі № 5023/10217/11 скасувати щодо
відмови публічному акціонерному
товариству "Укрсоцбанк" у задоволенні
скарги на дії ліквідатора товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бетонгруп-5".

Скаргу публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" на дії
ліквідатора товариства з обмеженою
відповідальністю "Бетонгруп-5" -
Чернишова Б.С. задовольнити частково:
дії ліквідатора товариства з обмеженою
відповідальністю "Бетонгруп-5"-
Чернишова Б.С. з проведення 11.09.2012 р.
аукціону з продажу майна боржника
визнати неправомірними.

В іншій частині скаргу публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
залишити без задоволення.

3. В іншій частині постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013 р. та
ухвалу господарського суду
Харківської області від 17.10.2013 р.
залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана
25.02.2014 року.