КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р. Справа№ 925/1996/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників сторін:

позивача: Шейко А.О., довіреність №52 від
29.04.2013 року,

відповідача: Вакуленко О.М.,
довіреність №460 від 08.11.2013 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Златодар"

на рішення господарського суду
Черкаської області

від 17.12.2013 року

у справі №925/1996/13 (суддя - Скиба Г.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луї Дрейфус
Комодітіз Україна ЛТД"

до Державного підприємства "Златодар"

про зобов'язання видати складську
квитанцію та здійснити відвантаження
пшениці

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Луї Дрейфус
Комодітіз Україна ЛТД" звернулось до
господарського суду Черкаської
області з позовом до Державного
підприємства "Златодар", про
зобов'язання ДП "Златодар" видати
складську квитанцію на пшеницю групи
"А" 2-класу, загальною вагою 1193,900 т.
відповідно до умов договору
складського зберігання пшениці від
02.07.2013р.; здійснити відвантаження
належної позивачу пшениці групи "А"
2-класу, загальною вагою 1193,900 т.
відповідно до умов договору
складського зберігання пшениці від
02.07.2013р.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 17.12.2013 року
позов задоволено повністю.

Зобов'язано ДП "Златодар", Черкаська
область, м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47,
- виконати обов'язок в
натурі:

- видати позивачу - товариству з
обмеженою відповідальністю "Луї
Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД",
юридична адреса: м. Київ, вул.
Саксаганського, буд. 386-Б, кв. 1, (фактична
адреса: м. Київ, провул. Куренівський,
12А, офіс 601), , номер
рахунку в банку невідомий складську
квитанцію на пшеницю групи "А" 2-класу,
загальною вагою 1193,900 т. відповідно до
умов складського зберігання пшениці
від 02.07.2013р.;

- здійснити відвантаження товариству з
обмеженою відповідальністю "Луї
Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД",
належної позивачу пшениці групи "А"
2-класу, загальною вагою 1193,900 т.
відповідно до умов складського
зберігання пшениці від 02.07.2013р.

Стягнуто з державного підприємства
"Златодар", Черкаська область, м.
Золотоноша, вул. Шевченка, 47, , номер рахунку в банку невідомий
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Луї Дрейфус
Комодітіз Україна ЛТД", юридична
адреса: м. Київ, вул. Саксаганського,
буд. 386-Б, кв. 1, (фактична адреса: м. Київ,
провул. Куренівський, 12А, офіс 601), , номер рахунку в банку
невідомий 36 652,74 грн. судового збору за
майновою вимогою та 1 147,00 грн. за
немайновою вимогою.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Державне підприємство "Златодар"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду
Черкаської області від 17.12.2013 року по
справі №925/1996/13 та прийняти нове
рішення, яким відмовити Товариству з
обмеженою відповідальністю "Луї
Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД" в
задоволенні позовних вимог щодо видачі
складської квитанції на пшеницю групи
"А" 2 класу в кількості 1 193,9 тонн.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального права.

06.02.2014 року відповідачем через відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду в доповнення до
апеляційної скарги направлено
завірені копії кількісно-якісного
обліку пшениці 2 класу урожаю 2013 року,
яка обліковувалась за ТОВ "Луї Дрейфус
Комодітіз Україна ЛТД" по
Пальмирському ХПП та дільниці №1
державного підприємства "Златодар", а
також копію акту перевірки при
проведенні позапланового заходу
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності Державної
інспекції сільського господарства в
Черкаській області від 24.01.2014 року.

Позивач у додаткових поясненнях до
апеляційної скарги зазначив, що надані
відповідачем копії кількісно-якісного
обліку пшениці 2 класу урожаю 2013 року,
яка обліковувалась за ТОВ "Луї Дрейфус
Комодітіз Україна ЛТД" є недопустими
доказами, оскільки складені з
порушенням законодавчо встановленої
процедури та надані не в повному об'ємі.
Щодо акту перевірки при проведенні
позапланового заходу державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності Державної
інспекції сільського господарства в
Черкаській області від 24.01.2014 року,
позивач зазначив, що позачергова
перевірка ДП "Златодар" виявила та
підтвердила той факт, що складською
квитанцією від 30.07.2013 року на ім'я ТОВ
"Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД"
було переоформлено 200 тонн пшениці
урожаю 2013 року. На сьогоднішній день
залишок, що знаходиться на картці
позивача складає 79 340 кг. Позивач
зазначив, що вказану квитанцію не
отримував та не був повідомлений про її
існування. Як зазначено у
вищевказаному акті, на ім'я позивача
було відвантажено 806 120 кг., таким чином
залишок, що не обліковується на картці
позивача, хоча на його думку мав би там
бути, складає 1 114,54 т. Враховуючи
наведене, позивач вважає доведеним
факт не відвантаження зерна пшениці
урожаю 2013р., що належить ТОВ "Луї
Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД". Крім
того, в процесі судового розгляду та за
результатами здійснення позапланової
перевірки діяльності ДП "Златодар" був
доведений факт відсутності на
території зернового складу зерна, що
належить позивачу на праві приватної
власності. Таким чином, на думку
позивача, відповідач ДП "Златодар"
порушив як умови договору зберігання
№ВЗ13-091-1 від 02.07.2013 р., так і вимоги
законодавства, що висуваються до
учасників ринку зберігання зерна та
продуктів його переробки.

11.02.2014 року в судовому засіданні
представник відповідача надав
письмове клопотання, в якому просив
залучити до матеріалів справи витяг з
кримінального провадження №0000121.
Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
вирішила клопотання задовольнити та
залучити зазначений витяг з
кримінального провадження до
матеріалів справи.

11.02.2014 року в судовому засіданні
представник відповідача заявив усне
клопотання про залучення в якості
третьої особи Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гердем", з якого
складською квитанцією від 30.07.2013 року
на ім'я ТОВ "Луї Дрейфус Комодітіз
Україна ЛТД" було переоформлено 200 тонн
пшениці урожаю 2013 року.

Розглянувши заявлене клопотання
відповідача, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
вирішила його відхилити, оскільки
клопотання про залучення в якості
третьої особи Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гердем" не впливає на
суть вирішення спору у даній справі та
не зачіпає його права та обов'язки щодо
однієї із сторін.

Позивач у письмовому відзиві на
апеляційну скаргу просив залишити
рішення господарського суду
Черкаської області від 17.12.2013 року по
справі №925/1996/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Луї
Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД" до
Державного підприємства "Златодар" про
примусове повернення (відвантаженя)
переданого на зберігання зерна - без
змін у зв'язку з відсутністю підстав
для його скасування, а у задоволенні
апеляційної скарги Державного
підприємство "Златодар" відмовити.

Апеляційний господарський суд
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановив наступне.

02.07.2013 року між державним підприємством
"Златодар" (Зерновим складом -
відповідач у справі), в особі
генерального директора Лошакова А.С.,
що діє на підставі Статуту, та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Луї Дрейфус
Комодітіз Україна ЛТД" (Поклажодавцем -
позивач у справі), в особі комерційного
директора Шеремети О.І., що діє на
підставі Статуту, було укладено
договір складського зберігання
пшениці (далі - Договір), за умовами
якого Поклажодавець зобов'язується
передати зерно пшениці з
супроводжуючими документами на
Зерновий склад, а Зерновий склад
зобов'язується прийняти таке зерно для
зберігання на визначених цим договором
умовах і в установлений строк
повернути його Поклажодавцеві або
особі, зазначеній ним як одержувач, у
стані, передбаченому цим договором та
законодавством.

В процесі зберігання Зерновий склад
виконує послуги по прийманню, сушці,
доробці (вторинній очистці) від домішки
і доведенню якісних показників до ДСТУ
3768:2010 "Пшениця. Технічні умови"
(вологості, сміттєва, зернова домішки),
а також виконує послуги по
лабораторним дослідженням,
відвантаженню пшениці,
документальному оформленню переходу
прав власності на продукцію від
Поклажодавця до третьої особи (п. 1.2
Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору договір
набирає чинності з моменту підписання
і діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань у повному обсязі.

Розділом 3 Договору визначені права та
обов'язки Поклажодавця та Зернового
складу.

В п. п. 7.1., 7.2. Договору встановлено, що
термін зберігання фуражної пшениці - до
30 листопада 2013 року; продовольчої
пшениці - до 31 грудня 2013 року.
Зберігання зерна понад строк,
встановлений цим договором, можливе
тільки за взаємною домовленістю сторін
шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки
за надані послуги проводяться у
грошовій формі з урахуванням податку
на додану вартість.

Згідно п. 4.2. Договору розмір плати
(тариф) за надання послуг
встановлюється за домовленістю сторін,
якщо інше не передбачено
законодавством.

Відповідно до п. 4.3. Договору
Поклажодавець сплачує вартість
наданих послуг по прийманню, сушці,
витрат на оформлення документів при
прийманні зерна протягом 7 днів з
моменту приймання зерна (дата
приймання вказується у реєстрі
накладних) відповідно до виставлених
рахунків та Акту приймання виконаних
робіт. Послуги по збереженню
сплачуються за місяць в строк до
п'ятого числа наступного за звітним
місяця, відповідно до виставлених
Зерновим складом рахунків та
складеними сторонами Актами виконаних
робіт.

Згідно п. 4.4. Договору оплата послуг
Зернового складу здійснюється
Поклажодавцем до відвантаження або
переоформлення зерна на третю особу.

Відповідно до п. 5.1. Договору Зерновий
склад не має права розпоряджатися
зерном (його частинами) Поклажодавця.

На виконання умов Договору Зерновий
склад прийняв від Поклажодавця зерно
пшениці групи "А" 2-го класу урожаю 2013
року загальною вагою 2 000 тон, що
підтверджується складською квитанцією
на зерно від 30.07.2013р. №1648 та карткою
аналізу зерна від 29.07.2013р. №24.

Поклажодавець листом від 30.07.2013р.
звернувся до Зернового складу з
проханням відвантажити пшеницю в
кількості 2000 тон з 20.08.2013р. з
показниками якості згідно складських
квитанцій.

Зерновим складом було гарантовано
відвантаження продукції з 20.08.2013р., про
що зроблено помітку на листі від
30.07.2013р., скріплену підписом директора і
печаткою підприємства.

Листом від 05.08.2013р. №329 Зерновий склад, у
зв'язку з погіршенням якості пшениці,
яка належить Поклажодавцю, а саме
зниження показників клейковини
пшениці 2 класу, яка зберігається на
складі ДП "Златодар", просило перевести
пшеницю в кількості 1193900 кг до 3 класу.

Зерновим складом було відвантажено
лише 806,100 тон пшениці, що
підтверджується накладними:

- від 23.08.2013р. 208,100 т;

- від 29.08.2013р. 459,900 т.;

- від 03.09.2013р. 138,100 т.

23.10.2013р. на адресу Зернового складу було
направлено вимогу №2613 щодо повернення
переданого на зберігання зерна, в якій
вимагається негайно відвантажити
продукцію та попереджено про звернення
до суду з позовом про розірвання
договору та стягнення штрафних санкцій
та збитків, а також про звернення до
правоохоронних органів щодо перевірки
фактів можливого зникнення належного
товариству зерна на складі
відповідача.

Вказана вимога залишилась без
відповіді та задоволення.

Листом від 01.11.2013р. №446 Зерновий склад
повідомив Поклажодавця, що на даний час
в державну інспекцію сільського
господарства України підприємством
направлено відповідний пакет
документів для прийняття рішення
комісією з сертифікації послуг
зернових складів щодо продовження дії
сертифікату. Після отримання нового
сертифікату буде вирішуватись питання
відносно виконання ДП "Златодар" своїх
договірних зобов'язань по договорах
складського зберігання зерна.

Станом на 04.12.2013р. Зерновий склад не
відвантажив Поклажодавцю 1193,900 тон.

Крім того, Зерновий склад
відмовляється видати Поклажодавцю
складську квитанцію на невідвантажене
зерно на 1193,900 тон.

У зв'язку з неналежним виконанням
Зерновим складом зобов'язань по
договору, Поклажодавець звернувся до
суду за захистом порушеного права та
примусового здійснення відвантаження
зерна та видачі складської квитанції
на залишок зерна на зберіганні.

У відповідності з положеннями
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 "Про судове рішення" рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Предметом спору у справі є зобов'язання
примусового виконання обов'язку в
натурі - видати складську квитанцію на
пшеницю та здійснити відвантаження
належної позивачу пшениці зі складу
відповідача.

Згідно статутних та реєстраційних
документів, позивач та відповідач є
самостійними юридичними особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
відносин у сфері господарювання
повинні здійснювати свою діяльність у
межах встановленого правового
господарського порядку, додержуючись
вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу
України передбачає зобов'язання особи
при здійсненні своїх прав утримуватися
від дій, які могли б порушити права
інших осіб.

Правовідносини між власниками зерна та
суб'єктами зберігання зерна (зерновими
складами) регламентуються Законом
України "Про зерно та ринок зерна в
Україні", відповідно до норм якого за
договором складського зберігання
зерна зерновий склад зобов'язаний за
плату зберігати зерно, що передане йому
суб'єктом ринку зерна (ст. 26 Закону
України "Про зерно та ринок зерна в
Україні"), а також забезпечувати
зберігання зерна протягом строку,
встановленого у договорі складського
зберігання зерна, якщо строк
зберігання зерна договором
складського зберігання зерна не
встановлений і не може бути визначений
виходячи з його умов - до подання
поклажодавцем вимоги про його
повернення (ст. 27 Закону України "Про
зерно та ринок зерна в Україні") та
повернути поклажодавцеві зерно у
стані, передбаченому договором
складського зберігання та
законодавством (ст. 32 Закону).

Таким чином, між сторонами виникли
договірні відносини складського
зберігання зерна пшениці урожаю 2013
року за складською квитанцією, що
регламентовані також Параграфом 2 гл. 66
ЦК України.

Відповідно до ст. 957 ЦК України за
договором складського зберігання
товарний склад зобов'язується за плату
зберігати товар, переданий йому
поклажодавцем, і повернути цей товар у
схоронності.

Судом встановлено, що на виконання умов
даного договору Позивачем було
передано на зберігання Відповідачу
зерно пшениці групи "А" 2-го класу урожаю
2013 року загальною вагою 2 000 тон, що
підтверджується виданими відповідними
складськими документами (складською
квитанцією на зерно). Факт передачі 2 000
тон зерна пшениці на зберігання не
заперечується сторонами.

Відповідно до приписів частини 3 статті
957 Цивільного кодексу України письмова
форма договору складського зберігання
вважається дотриманою, якщо прийняття
товару на товарний склад посвідчене
складським документом.

Згідно п. 1 ст. 961 ЦК України товарний
склад на підтвердження прийняття
товару видає один із таких складських
документів:

складську квитанцію;

просте складське свідоцтво;

подвійне складське свідоцтво.

Відповідно до статті 938 Цивільного
кодексу України зберігач зобов'язаний
зберігати річ протягом строку,
встановленого у договорі зберігання.
Якщо строк зберігання у договорі
зберігання не встановлений і не може
бути визначений виходячи з його умов,
зберігач зобов'язаний зберігати річ до
пред'явлення поклажодавцем вимоги про
її повернення.

Якщо строк зберігання речі визначений
моментом пред'явлення поклажодавцем
вимоги про її повернення, зберігач має
право зі спливом звичайного за цих
обставин строку зберігання вимагати
від поклажодавця забрати цю річ в
розумний строк.

Статтею 949 Цивільного кодексу України
встановлений обов'язок зберігача
повернути поклажодавцеві річ, яка була
передана на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості. Річ має бути
повернена поклажодавцю в такому стані,
в якому вона була прийнята на
зберігання, з урахуванням зміни її
природних властивостей.

Згідно пункту 10 статті 1 Закону України
"Про зерно і ринок зерна в Україні"
зберігання зерна - це комплекс заходів,
що включають приймання доробку,
зберігання і відвантаження зерна.
Пунктом 24 статті 1 Закону України "Про
зерно та ринок зерна в Україні"
визначено, що складські документи на
зерно - це товаророзпорядчі документи,
що видаються зерновим складом власнику
зерна як підтвердження прийняття зерна
на зберігання та посвідчення наявності
зерна і зобов'язання зернового складу
повернути його володільцеві такого
документа.

Обов'язок зернового складу з
повернення зерна передбачений і
приписами статті 27 Закону України "Про
зерно та ринок зерна в Україні". Згідно
зі статтею 24 цього ж Закону зерновий
склад зобов'язаний вживати усіх
заходів, передбачених цим Законом,
нормативно-правовими актами, договором
складського зберігання зерна, для
забезпечення схоронності зерна,
переданого йому на зберігання.

У відповідності до статті 27 Закону
України "Про зерно та ринок зерна в
Україні" зерновий склад зобов'язаний
зберігати зерно протягом строку,
встановленого у договорі складського
зберігання зерна. Якщо строк
зберігання зерна договором
складського зберігання зерна не
встановлений і не може бути визначений
виходячи з його умов, зерновий склад
зобов'язаний зберігати зерно до
подання поклажодавцем вимоги про його
повернення. Якщо строк зберігання
зерна визначено моментом пред'явлення
власником зерна вимоги про його
повернення, зерновий склад має право зі
сплином звичайного за цих обставин
строку зберігання вимагати від
власника зерна забрати це зерно в
розумний строк.

Договір складського зберігання
пшениці від 02.07.2013р. не заперечений
сторонами, не визнаний в установленому
порядку недійсним. Суд вважає, що
сторонами досягнуто згоди по всіх
істотних умовах договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України
зобов'язання, що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Статтею 32 Закону України "Про зерно та
ринок зерна в Україні" встановлено, що
зерновий склад зобов'язаний повернути
поклажодавцеві або особі, зазначеній
ним як одержувач, зерно у стані,
передбаченому договором складського
зберігання та законодавством.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 1.7 Наказу Міністерства
аграрної політики України від 27 червня
2003р. №198 "Про затвердження Положення
про обіг складських документів на
зерно" встановлено, що при оформленні
партії зерна складська квитанція
виписується в обов'язковому порядку як
первинний документ, що засвідчує
кількість та якість прийнятого складом
зерна. Зерновий склад зобов'язаний
забезпечити наявність бланків
складських документів на зерно.

Згідно з частиною 5 статті 24 Закону
України "Про зерно та ринок зерна в
Україні" та пункту 11.3 Наказу
Міністерства аграрної політики
України від 27 червня 2003р. №198 "Про
затвердження Положення про обіг
складських документів на зерно" видача
зерна володільцеві складського
документа на зерно здійснюється в
обмін на виписані на це зерно складські
документи.

В п. 1.5. Розділу V Наказу Міністерства
Аграрної політики України №661 від
13.10.2008р. "Про затвердження Інструкції
про ведення обліку й оформлення
операцій із зерном і продуктами його
переробки на хлібоприймальних та
зернопереробних підприємствах"
встановлено, що у разі повернення зерна
частинами зерновий склад повинен
видати його власнику новий складський
документ на зерно, що залишилося, в
обмін на оригінал раніше виданого
складського документа на зерно, перший
та другий примірники якого повинні
бути погашені в установленому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю "Луї
Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД" в
частині зобов'язання відповідача
виконати обов'язок в натурі - видати
складську квитанцію на залишок пшениці
на зберіганні у відповідача -
підлягають задоволенню.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Луї Дрейфус
Комодітіз Україна ЛТД" був власником
зерна пшениці групи "А" 2-го класу урожаю
2013 року загальною вагою 2 000 тон, що
передано на зберігання Відповідачу,
яке позивач придбав згідно договору
поставки від 30.07.2013р. №1307-3607 у ТОВ
"Гердем" по ціні 1 535,00 грн., тому вправі
був вчиняти дії щодо розпорядження
належним йому майном.

Відповідно до статті 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно статті 317 ЦК України, змістом
права власності є права володіння,
користування та розпорядження майном.

Позивач використав належний спосіб
захисту свого порушеного права.

Суд вважає, що відповідач мав достатньо
часу для надання суду мотивованих
заперечень чи доказів про об'єктивну
неспроможність виконати зобов'язання
за договором.

На підставі викладеного, з урахуванням
встановлених обставин справи, не
спростованих відповідачем у належний
спосіб в розумінні ст.ст. 33-34 ГПК
України, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луї Дрейфус
Комодітіз Україна ЛТД" в частині
зобов'язання відповідача виконати
обов'язок в натурі - здійснити
відвантаження належної позивачу
пшениці групи "А" 2-класу, загальною
вагою 1193,900 т. підлягають задоволенню.

Беручи до уваги наведене, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду Черкаської
області від 17.12.2013 року у справі №925/1996/13
прийнято з повним і достовірним
встановленням всіх фактичних обставин,
які мають значення для вирішення
даного спору, а також з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, у зв'язку з чим апеляційна скарга
Державного підприємство "Златодар"
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з цим, Київський апеляційний
господарський суд не вбачає підстав
для скасування рішення господарського
суду Черкаської області 17.12.2013 року у
справі №925/1996/13.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Черкаської області від 17.12.2013 року у
справі №925/1996/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Державного
підприємство "Златодар" - без
задоволення.

2. Матеріали справи №925/1996/13 повернути
до господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран