КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р. Справа№ 911/3283/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

за участю представників:

від позивача: представник - Солдаткін
О.С. - за довіреністю,

від відповідача: представники -
Шапошников І.Б., Самонь В.М. - за
довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арсенал-Панель"

на рішення Господарського суду
Київської області від 25.11.2013 р.

у справі № 911/3283/13 (головуючий суддя
Бабкіна В.М., судді Заєць Д.Г.,
Скутельник П.Ф.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арсенал-Панель", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроком", м. Біла
Церква Київської обл.

про усунення перешкод у користуванні
майном,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Арсенал-Панель"
звернулось до Господарського суду
Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроком" про
зобов'язання відповідача усунути
перешкоди у користуванні позивачу
об'єктом оренди, переданого ТОВ
«Арсенал-Панель» шляхом надання
безперешкодного доступу на підставі
Договору оренди нежитлового
приміщення №01/03/11 від 01.03.2011 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
період з 12.04.2013 р. по 24.04.2013 р. відповідач
не допускав представників позивача до
орендованого приміщення та незаконно
вчиняв перешкоди у користуванні
об'єктом оренди.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 25.11.2013 р. у справі
№911/3283/13 у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Арсенал-Панель"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідача вказує на те, що
оскаржуване рішення є законним і
обґрунтованим, прийнятим у повній
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, а апеляційна
скарга є безпідставною.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі, просив
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов повністю.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечували, просили залишити
її без задоволення, а оскаржуване
рішення без змін.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, відзив на
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.03.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроком"
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Арсенал-Панель" (орендар) був укладений
договір оренди нежитлового приміщення
№ 01/03/11.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди,
орендодавець передає, а орендар
приймає в тимчасове платне
користування (оренду) нерухоме майно -
приміщення (об'єкт оренди) відповідно
до умов цього договору.

Згідно з п. 1.3 договору оренди, об'єкт
оренди, згідно з умовами даного
договору, складається з виробничого
приміщення площею 1944 кв.м, обладнаного
відповідними комунікаційними
системами. Місцезнаходженням об'єкта
оренди за договором є м. Біла Церква,
вул. Сквирське шосе, 192 В (п. 1.4 договору).

За умовами п. 2.5 договору сторони
домовились, що датою початку
використання орендованого майна
орендарем є дата підписання сторонами
акта прийому - передачі майна.

Згідно з п. 3.1 договору оренди, строк
використання об'єкта оренди
починається з моменту прийняття
орендарем об'єкта оренди за актом
прийому - передачі і закінчується 31
грудня 2011 року.

Як визначено п. 4.1 договору, за
користування приміщенням справляється
плата. Розмір орендної плати за 1 кв. м.
приміщення за місяць складає 8,52 грн.
разом з ПДВ.

Орендна плата вноситься орендарем у
національній валюті України, в
безготівковій формі, шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок орендодавця не пізніше 10 числа
поточного місяця незалежно від
наслідків господарської діяльності
орендаря (п. 4.2 договору).

У відповідності до п. 5.2 договору
оренди, орендодавець на період дії
цього договору не має права
користуватися та розпоряджатися
об'єктом оренди без письмової згоди
орендаря.

Відповідно до пп. 5.3.3 п. 5.3 договору
оренди, орендодавець зобов'язаний не
перешкоджати орендареві
використовувати об'єкт оренди
відповідно до умов цього договору та
забезпечувати вільний доступ
співробітників орендаря і його
відвідувачів.

За умовами пп. 6.1.4 п. 6.1 договору, орендар
зобов'язаний вчасно здійснювати
орендні платежі.

Згідно з п. 12.2 договору оренди, останній
укладений 01 березня 2011 р. та дійсний до
31 грудня 2011 р. і може бути пролонгований
на той же термін шляхом підписання
додаткової угоди, що є невід'ємною
частиною цього договору.

У відповідності до п. 13.6 договору,
орендодавець не має права передавати
свої права та обов'язки, що випливають з
умов договору, третім особам без
отримання попередньої згоди орендаря.

01.03.2011 р. між сторонами підписано акт
приймання-передачі до договору № 01/03/11
оренди нежитлового приміщення від
01.03.2011 р., згідно якого орендодавець
передав, а орендар прийняв у тимчасове
платне користування приміщення
загальною площею 1944 кв.м, розташоване
за адресою: м. Біла Церква, вул.
Сквирське шосе, 192 В.

03.10.2011 р. сторонами була укладена
додаткова угода до договору оренди,
відповідно до якої були внесені зміни
до п. 4.1 договору оренди в частині
встановлення розміру орендної плати за
один квадратний метр приміщення за
місяць, яка складає 12 грн. 87 коп. разом з
ПДВ.

09.12.2011 р. сторонами договору оренди була
укладена додаткова угода, якою п. 3.1
договору було доповнено наступним:
"Подовжити термін оренди нежитлового
приміщення площею 1944 кв.м з 01.01.2012 р. по
31.12.2013 р.".

Позивач вказує на те, що з 12.04.2013 р. по
24.04.2013 р. (13 календ. днів) відповідач не
допускав представників позивача до
орендованого приміщення, чим
незаконно, на переконання останнього,
чинив перешкоди у користуванні
об'єктом оренди.

Так, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арсенал-Панель" були
складені акти про не допуск до
орендованих приміщень № 1 від 12.04.2013 р.,
№ 2 від 15.04.2013 р., № 3 від 16.04.2013 р., № 4 від
17.04.2013 р., № 5 від 18.04.2013 р., № 6 від 19.04.2013
р., № 7 від 22.04.2013 р., № 8 від 23.04.2013 р. та № 9
від 24.04.2013 р.

У зв'язку із цим позивач звертався до
відповідача із листами № 52 від 17.05.2013 р.
та № 08/08-1 від 08.08.2013 р., в яких просив
здійснити перерахунок орендної плати
за договором оренди із зменшенням суми
орендної плати на 10841,74 грн. (копії
листів долучені до матеріалів справи).

Відповіді на вказані листи
орендодавцем орендареві надано не
було.

Окрім того, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арсенал-Панель" були
складені акти про не допуск до
орендованих приміщень № 15 від 12.08.2013 р.,
№ 16 від 13.08.2013 р., № 17 від 14.08.2013 р. (копії
актів долучено до матеріалів справи).

14.08.2013 р. орендар звернувся до
орендодавця із заявою № 13/08 від 13.08.2013 р.
про зарахування зустрічних однорідних
вимог, а саме - про припинення
заборгованості на суму 10841,74 грн., яка
виникла внаслідок недоплати позивачем
орендної плати за серпень 2013 року за
договором оренди нежитлового
приміщення № 01/03/11 від 01.03.2011 р. та не
здійснення перерахунку орендодавцем
орендної плати за квітень 2013 року,
виходячи із фактичного користування
об'єктом оренди (копію заяви долучено
до матеріалів справи).

Оскільки орендар, за його твердженням,
позбавлений можливості користуватись
орендованим майном, ТОВ
"Арсенал-Панель" і звернулось з даним
позовом до суду.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Так, за договором найму наймодавець
здійснює передачу майна наймачеві у
користування. При цьому наймачеві
також, як правило, передається і право
володіння орендованим майном, оскільки
він отримує можливість не тільки
вилучати корисні властивості майна,
але і мати його, бути його титульним
(правомірним) володільцем.

У відповідності до ст. 396 ЦК України,
особа, як має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права,
у тому числі і від власника майна,
відповідно до положень глави 29 цього
Кодексу.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, якою
унормовано захист права власності від
порушень, не пов'язаних із позбавленням
володіння, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Як зазначено вище, згідно з пп. 6.1.4 п. 6.1
договору оренди, орендар зобов'язаний
вчасно здійснювати орендні платежі.

Згідно розділу 6 договору оренди, у
випадку порушення орендарем свого
обов'язку по оплаті орендної плати,
орендодавець має право не допускати
орендаря (його працівників,
представників, тощо) до користування
орендованим майном (пункт 6.1 договору).

Як слідує з матеріалів справи, позивач
має заборгованість перед відповідачем
зі сплати орендної плати за договором,
що підтверджується, зокрема, довідками
ТОВ "Агроком" № 72 від 04.09.2013 р., № 89 від
03.10.2013 р., долученими до матеріалів
справи.

Відтак, у відповідача виникло право не
допускати орендаря до користування
орендованим майном, яке передбачене
наведеними вище умовами договору.

Також, позивачем не надано до
матеріалів справи доказів належного
внесення орендної плати за договором №
01/03/11 від 01.03.2011 р. у встановлених
порядку та розмірі.

При цьому, судом першої інстанції
обгрунтовано відхилено посилання
позивача на те, що оскільки сторонами
не було погоджено порядку застосування
оперативно-господарської санкції у
вигляді не допуску позивача до об'єкта
оренди, як це передбачено ст. 237
Господарського кодексу України, то
застосування такої санкції є
незаконним, а також посилання на те, що
Главою 58 ЦК України та параграфом 5
Глави 30 ГК України, які регулюють
відносини оренди, не передбачений
такий вид оперативно-господарських
санкцій, з огляду на таке.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 235 ГК України,
за порушення господарських зобов'язань
до суб'єктів господарювання та інших
учасників господарських відносин
можуть застосовуватися
оперативно-господарські санкції -
заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або
попередження повторення порушень
зобов'язання, що використовуються
самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку.

До суб'єкта, який порушив господарське
зобов'язання, можуть бути застосовані
лише ті оперативно-господарські
санкції, застосування яких передбачено
договором (ч. 2 ст. 235 ГК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 236 ГК України, у
господарських договорах сторони
можуть передбачати використання таких
видів оперативно-господарських
санкцій: 1) одностороння відмова від
виконання свого зобов'язання
управненою стороною, із звільненням її
від відповідальності за це - у разі
порушення зобов'язання другою
стороною; відмова від оплати за
зобов'язанням, яке виконано неналежним
чином або достроково виконано
боржником без згоди другої сторони;
відстрочення відвантаження продукції
чи виконання робіт внаслідок
прострочення виставлення акредитива
платником, припинення видачі
банківських позичок тощо; 2) відмова
управненої сторони зобов'язання від
прийняття подальшого виконання
зобов'язання, порушеного другою
стороною, або повернення в
односторонньому порядку виконаного
кредитором за зобов'язанням (списання з
рахунку боржника в безакцептному
порядку коштів, сплачених за неякісну
продукцію, тощо); 3) встановлення в
односторонньому порядку на майбутнє
додаткових гарантій належного
виконання зобов'язань стороною, яка
порушила зобов'язання: зміна порядку
оплати продукції (робіт, послуг),
переведення платника на попередню
оплату продукції (робіт, послуг) або на
оплату після перевірки їх якості тощо;
4) відмова від встановлення на майбутнє
господарських відносин із стороною,
яка порушує зобов'язання.

Перелік оперативно-господарських
санкцій, встановлений у частині першій
цієї статті, не є вичерпним. Сторони
можуть передбачити у договорі також
інші оперативно-господарські санкції
(ч. 2 ст. 236 ГК України).

Стосовно посилань позивача на те, що
відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України
наймач звільняється від плати за весь
час, протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає, то суд зазначає, що у
даному випадку неможливість
використання майна є передбаченим
договором наслідком невнесення
орендарем плати за договором оренди у
встановлених порядку та розмірі.

Отже, не допуск відповідача до об'єкту
оренди був наслідком саме не виконання
відповідачем своїх зобов'язань по
внесенню орендної плати.

Колегія суддів вважає заслуговуючими
на увагу доводи апелянта про те, що
висновки суду першої інстанції про
недоведеність факту перешкоджання
відповідачу позивачем у користуванні
об'єктом оренди не відповідають
дійсності, оскільки акти, складені
працівниками позивача свідчать про
такі дії відповідача.

Втім, відповідачем правомірно
застосовано передбачену договором
оперативно-господарську санкцію за
невнесення орендарем плати за
договором оренди у встановлених
порядку та розмірі.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги ТОВ
"Арсенал-Панель" у даній справі є
безпідставними, у зв'язку з чим
підлягають залишенню судом без
задоволення у повному обсязі.

При цьому є обґрунтованими висновки
місцевого господарського суду про
відхилення клопотання позивача про
залучення співвідповідача, згідно з
яким позивач просив залучити до участі
у справі в якості співвідповідача ПП
"Бета-Консалтинг".

Відповідно до приписів ст. 24 ГПК
України господарський суд за наявністю
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача.

Так, умови договору оренди, укладеного
між сторонами даної справи, не
змінювалися.

А тому, з огляду на підстави позовних
вимог ТОВ "Арсенал-Панель" про усунення
перешкод у користуванні майном, суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку щодо залишення без
задоволення клопотання позивача від
25.11.2013 р. про залучення співвідповідача
у даній справі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову, з даним висновком
погоджується і колегія суддів,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Арсенал-Панель" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 25.11.2013 року у
справі № 911/3283/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/3283/13 повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв