ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа № 925/1966/13

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Кучеренко
О.І., при секретарі судового засідання
Голосінській Н.М., за участю
представників сторін:

від позивача - Кучер Ю.В.- представник за
довіреністю,

від першого відповідача - представник
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси у приміщенні
суду справу за позовною заявою

позивача приватного підприємства
"Агросервіс"

до

відповідача: дочірнього підприємства
"Полтавський облавтодор" ВАТ

"Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 167 644,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Агросервіс"
звернулося до суду із позовом до
дочірнього підприємства "Полтавський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України,
у якому просить стягнути з відповідача
167 644,00 грн. заборгованості за
договором купівлі-продажу №211011 від
10.10.2011.

11.02.2014 через канцелярію суду по факсу
надійшла заява дочірнього
підприємства "Полтавський облавтодор"
ВАТ "Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", у якій
відповідач зазначив, що позов визнає
повністю, та повідомляє, що при сплаті
100 000,00 грн. у платіжному дорученні №1369
від 30.12.2013, призначення платежу було
вказано помилково, а тому просив
вказану суму зарахувати як погашення
заборгованості по виконавчому
провадженню № 34972335.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з врахуванням сплачених 30.12.2013
коштів у сумі 100 000,00 грн.

Суд розглянув справу відповідно до ст.
75 ГПК України за відсутності
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне.

10 жовтня 2011 року приватне підприємство
"Агросервіс" (продавець, позивач у
справі) та філія "Полтавський
райавтодор" дочірнього підприємства
"Полтавський облавтодор" відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (покупець, відповідач у
справі), уклали договір купівлі-продажу
№211011 (далі договір), за умовами якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупця пічне паливо, світлі
нафтопродукти, щебінь (далі товар), а
покупець - прийняти й оплатити його;
сторони погодили, що кількість та сума
зазначається в рахунках та видаткових
накладних (п.п. 1.1., 1.2. договору).

Пунктом 7.1. передбачено, що даний
договір набуває чинності в день
підписання його обома сторонами і діє
до 31 грудня 2014 року.

Позивач зазначає, що він належним
чином виконав свої зобов'язання по
договору, за його доводами, він
поставив відповідачу, визначений
договором товар, на загальну суму 266219,00
грн., та надав послуги з перевезення
вказаного товару на загальну суму 15425,00
грн., а всього на суму 281 644,00 грн.

Відповідач за отриманий товар
повністю не розрахувався, на момент
звернення до суду з позовом, відповідач
сплатив 114000,00 грн. (виписка банку за
особовим рахунком ПП "Агросервіс" (а.с.
41-42), в результаті чого його
заборгованість перед позивачем
складає 167 644,00 грн.

Порушення відповідачем умов договору в
частині оплати поставленого товару
стало підставою для звернення позивача
до суду з вимогою про стягнення
заборгованості в сумі 167 644,00 грн.

22.01.2014 позивач направив до суду
заяву, у якій повідомив, що відповідач
частково сплатив заборгованість у сумі
100 000,00 грн., на підтвердження чого
надав копію банку виписки по особовому
рахунку позивача (а.с. 68), з якої
вбачається, що 30.12.2013 філія "Полтавський
райавтодор" перерахувала вказану суму
позивачу, за пічне паливо згідно рах.
№СФ-0000054 від 03.07.2013.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення, з огляду на наступне.

Статтями 173, 174 Господарського кодексу
України встановлено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини між сторонами виникли
на підставі договору купівлі продажу
від 10.10.2011 №211011, зміст якого відповідає
положенням глави 54 та, зокрема, ст. 655
Цивільного кодексу України (далі ЦК
України), відповідно до якої за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

На виконання умов договору, позивачем
було поставлено відповідачу товар та
надано послуги з перевезення на
загальну суму 281644,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними (а.с.15, 22, 30),
рахунками-фактурами (а.с.78-80), актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг
(а.с.16, 23, 31), товарно-транспортними
накладними (а.с.22-25), та копіями
довіреностей.

Обов'язки відповідача щодо оплати
товару та строку її проведення
визначені в п. 2.1. договору, згідно з
яким, розрахунок за товар здійснюється
по факту поставки, протягом 15 робочих
днів; датою передачі, відповідно до п.
3.3. договору, вважається дата відпуску
товару зазначена в накладній.

Відповідач, порушуючи умови договору,
за отриманий товар та надані послуги
своєчасно не розрахувався,
заборгувавши позивачу 167 644,00 грн. Після
звернення позивача в суд, відповідач
перерахував 100000,00 грн. в рахунок
погашення заборгованості за
поставлений товар, в результаті чого,
остаточна заборгованість по договору
склала 67 644,00 грн.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача щодо помилковості
зазначення призначення платежу у
платіжному дорученні №1369 від 30.12.2013 про
перерахунок 100000,00 грн. за поставлений
товар, оскільки позивачем надано
письмові докази про перерахунок цих
коштів та зазначення відповідачем
призначення платежу у платіжному
дорученні: за пічне паливо згідно
рахунку №СФ-0000054 від 03.07.2013.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно п. 1 статті 9 зазначеного закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Згідно з п. 315 Переліку
типових документів, що утворюються в
діяльності підприємств, установ та
організацій, затвердженого наказом
Головного архівного управління при
Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998
№41 та зареєстрованого Міністерством
юстиції України 17.09.1998 №576/3016, первинні
документи і додатки до них, що фіксують
факт виконання господарських операцій
і є підставою для записів у реєстрах
бухгалтерського обліку та податкових
записах є касові, банківські документи,
повідомлення банків і переказні
вимоги, виписки банків, наряди на
роботу, табелі, акти про приймання,
здавання і списання майна й матеріалів,
квитанції і накладні з обліку
товарно-матеріальних цінностей,
авансові звіти та ін.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачем було здійснено три поставки
товару та виставлено рахунки-фактури
для оплати вартості проданого товару,
копії яких були долучені до матеріалів
справи позивачем. Таким чином,
відповідачем було здійснено часткову
оплату (на суму 100000,00 грн.) отриманого
товару згідно рахунку-фактури №СФ-0000054
від 03.07.2013 на суму 148 584,00, що відповідає,
документам про отримання товару та
надання транспортних послуг за однією
із поставок.

Разом з тим, оскільки відповідач
сплатив частину заборгованості в
розмірі 100000,00 грн. після порушення
провадження у справі, то згідно з п. 1-1
ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору, відтак
провадження у справі в частині
стягнення 100000,00 грн. заборгованості
підлягає до припинення.

Частиною другою статті 22 ГПК України,
передбачено, що сторони мають право
подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів, заявляти
клопотання тощо, обґрунтовувати свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами, якими, в силу ст. 32 ГПК
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інших
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач скористався своїм правом
заперечувати проти позову на власний
розсуд, не підтвердив належними
доказами, про відсутність у нього
заборгованості, у заяві №01-09/28-3,
позовні вимоги визнав, відтак позовна
вимога про стягнення заборгованості по
договору в частині 67 644,00 грн. підлягає
до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає до стягнення 3 352,88 грн.
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Полтавський облавтодор" відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (36024, м. Полтава, вул.
Куйбишева, 22а, код 32017261) на користь
приватного підприємства "Агросервіс"
(18030, м. Черкаси, вул. Зелінського, 12/1, код
30829259) - 67 644,00 грн. заборгованості та 3 352,88
грн. судового збору.

В частині стягнення 100 000,00 грн.
провадження у справі - припинити.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з
дня складення повного рішення.

Повний текст рішення підписано 13.02.2014

Суддя
О.І. Кучеренко