ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.02.2014 Справа № 917/281/14

Суддя БУНЯКІНА Ганна Іванівна,
розглянувши матеріали

За позовною заявою Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача Кременчуцька міська
рада Полтавської області, 39600, м.
Кременчук, 2

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору

1. Виконавчий комітет
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, 39600, м. Кременчук,
пл. Перемоги, 2

2. Державне підприємство «Південна
залізниця», 61052, м. Харків, вул.
Червоноармійська, 7

Про (1) визнання недійсним (незаконним)
рішення Кременчуцької міської ради
Полтавської області ХХІУ сесії УІ
скликання від 25.09.2012р. «Про відмову в
наданні в оренду земельної ділянки в м.
Кременчуці», яким відмовлено фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1
(ідентифік5аційний номер НОМЕР_1) в
передачі в оренду земельної ділянки
площею 363 кв. м (кадастровий
№:07:004:0166), у тому числі по угіддях:
графа 42 - землі комерційного та іншого
використання - 363 кв. м, за рахунок
земель, що передавалися йому в оренду
для експлуатації та обслуговування
торгового центру з кафе та
адміністративними приміщеннями по
АДРЕСА_2, у зв'язку з тим, що частина
будівлі знаходиться поза межами
земельної ділянки, а саме на землях
Південної залізниці та у зв'язку з
порушенням вимог п.3.25* ДБН 360-92**
«Планування та забудова міських і
сільських поселень»;

(2) зобов'язання Кременчуцьку
міську раду Полтавської області
повторно розглянути на її пленарному
засіданні (сесії) питання передачі в
оренду фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
земельної ділянки площею 363 кв. м
(кадастровий №:07:004:0166), у тому
числі по угіддях: графа 42 - землі
комерційного та іншого використання -
363 кв. м, за рахунок земель, що
передавалися йому в оренду для
експлуатації та обслуговування
торгового центру з кафе та
адміністративними приміщеннями по
АДРЕСА_2 в м. Кременчуці,

в с т а н о в и в:

В порушення приписів ст. 58 ГПК України в
позовній заяві об'єднано дві
самостійні вимоги немайнового
характеру ( оцінка акту (рішення)органу
місцевого самоврядування на предмет
відповідності чинному законодавству -
перша частина вимог та спонукання
вчинення дій (розгляд на пленарному
засіданні сесії ради питання передачі
в оренду - друга вимога), з різною
підставою виникнення і сумісний
розгляд цих вимог суттєво утруднить
вирішення спору. Це - по-перше.

По-друге, друга вимога є похідною від
першої та заявлена передчасно.

По-третє, вибраний спосіб захисту в
господарському суді в другій частині
вимог (зобов'язати раду вчинити певну
дію) не відповідає приписам ст. 16 ЦК
України та ст. 20 ГК України та не є в
юрисдикції господарського суду,
оскільки відноситься до виключної
компетенції органу місцевого
самоврядування та стосується
процедури роботи сесій ради.

Відсилка та викладка п. 2.14 постанови
Пленуму ВГСУ від 17.05.2011р. №6 «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» (зі змінами і доповненнями) в
позовній заяві ( див. стор. 8-9 позову) не
є коректною, оскільки повний зміст її є
таким:

«За наслідками розгляду справ за
позовами до органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування
щодо оскарження (визнання
незаконними) прийнятих ними актів з
питань, пов'язаних з наданням
земельних ділянок у власність чи в
користування суб'єктам господарської
діяльності (про відмову у передачі
земельної ділянки у власність чи в
користування, у продажу земельної
ділянки, у наданні дозволу і вимог
на розроблення проекту відведення
земельної ділянки тощо)
господарський суд залежно від
характеру спору може зобов'язати
названі органи виконати певні дії, як
цього вимагають приписи чинного
законодавства, зокрема розглянути в
установленому для даного органу
порядку питання, яке стосується
предмета спору.

Водночас суд не вправі приймати
рішення з питань, віднесених до
виключної компетенції цих органів,
наприклад, про надання земельних
ділянок у власність або в
користування, укладення договорів
купівлі-продажу або оренди земельних
ділянок, а також зазначати, яке
конкретно рішення повинно бути
прийнято».

За так, наявні підстави для повернення
позовної заяви без розгляду відповідно
до п. 5 ст. 63 ГПК України.

Крім того, позов не містить клопотань
та обґрунтувань щодо необхідності
залучення третіх осіб, їх правовий
статус та на боці кого із сторін вони
підлягають залученню для участі у
справі.

Керуючись п. 5 ст. 63, ст. 86 ГПК України,
суддя -

У х в а л и в:

1. Позовну заяву ФОП ОСОБА_1 від 15.01.2014р.
№б/н (вх. №332/14 від 21.02.2014) з додатками до
неї повернути без розгляду.

2. Копію цієї ухвали надіслати позивачу
за адресою, зазначеною в її вступній
частині.

Додаток: за текстом п.1 резолютивної
частини цієї ухвали на 70 арк., в т.ч.
конверт та квитанція банку від 14.01.2014р.
про сплату судового збору в сумі 2 436
грн. - позивачу.

СУДДЯ БУНЯКІНА Г.І.

Примітка: Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.