ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р.
Справа № 921/1026/13-г/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н. М.

Мирутенка О. Л.

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ
"Бондіолі і Павезі Україна", с.В.Бірки,
Тернопільської області б/н і б/д

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 23.12.2013 року.

у справі № 921/1026/13-г/14

за позовом ТзОВ "Бондіолі і Павезі
Україна", с. В.Бірки, Тернопільської
області

до Приватного підприємства "ФренсКО", м.
Тернопіль

про стягнення 77745,95 грн.

за участю представників:

від позивача: Кметик В.С. - представник

від відповідача: не з'явився

14.01.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга ТзОВ "Бондіолі і
Павезі Україна" на рішення
господарського суду Тернопільської
області від 23.12.2013р. у даній справі, яка
автоматизованою системою
документообігу суду розподілена до
розгляду судді-доповідачу Гнатюк Г.М.

Розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
16.01.2014 року у склад колегії для розгляду
справи №921/1026/13-г/14 введено суддів
Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою суду від 16.01.2014р. зазначена вище
апеляційна скарга прийнята до
провадження та призначена до розгляду
на 11.02.2014р.

В судове засідання 11.02.2014р. з'явився
представники позивача, якому
роз'яснено його права та обов'язки,
передбачені ст.22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

Ухвалою суду від 11.02.2014р. розгляд справи
відкладався до 25.02.2014р. для надання
можливості відповідачу забезпечити
явку свого представника в засідання
суду.

Однак, представник відповідача в
судове засідання 25.02.2014р. явку свого
представника не забезпечив, жодних
письмових клопотань чи пояснень суду
не надав, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце слухання
справи.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 23.12.2013р. у
справі №921/1026/13-г/14 (суддя Руденко О.В.) у
задоволенні позову ТзОВ "Бондіолі і
Павезі Україна" про стягнення з
Приватного підприємства «ФренсКО»
73175,96грн. основного боргу, 4204,11грн. -3%
річних та 365,88грн. інфляційних втрат -
відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що позивачем належними
первинними документами не доведено
факту існування заборгованості
відповідача, а тому відсутні підстави
для задоволення вимог позивача, які
обґрунтовані саме тим, що відповідачем
несвоєчасно проведено оплату
поставленої йому продукції.

Не погоджуючись з таким рішенням, ТзОВ
"Бондіолі і Павезі Україна" подало
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає незаконним,
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати, і прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволити повністю.

Зокрема, на думку скаржника судом
безпідставно не взято до уваги, що
відповідачем визнається факт
отримання ним продукції на загальну
суму 254151,49грн., про що свідчать
видаткові накладні, часткова оплата
відповідача на суму 180975,53грн., Акт
звірки розрахунків, підписаний
сторонами та розписка директора ПП
«ФренсКО» на звороті цього Акту про
зобов'язання погасити заборгованість.

В підтвердження заявлених вимог,
позивач долучив до апеляційної скарги
копії податкових накладних виписаних
відповідачу, які на його думку також
підтверджують факт отримання
відповідачем товару на суму 254151,49грн.

В судових засіданнях представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги.

Крім цього, на адресу суду поступило
клопотання ТзОВ «Бондіолі і Павезі
Україна» від 24.02.2014р. (вх.№01-04/1124/14 від
25.02.2014р.) в якому скаржник просить
долучити до матеріалів справи копії
запиту та відповідь Тернопільської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області, з якої
вбачається, що згідно даних
Автоматизованої системи співставлення
податкового зобов'язання та
податкового кредиту по
взаєморозрахунках між сторонами у
справі за період з 01.04.2011р. по 31.05.2011р.
розбіжності між задекларованими ТзОВ
«Бондіолі і Парезі Україна» сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту, задекларованого
ПП «ФренсКО» - відсутні.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу
на адресу суду не надходив.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
Львівський апеляційний господарський
суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Позивач - ТзОВ "Бондіолі і Павезі
Україна" звернулося до господарського
суду Тернопільської області з позовом
про стягнення з Приватного
підприємства «ФренсКО» 73175,96грн.
основного боргу, 4204,11грн. -3% річних та
365,88грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилається на те, що відповідачем
порушено зобов'язання зі своєчасної
оплати за поставлену йому продукцію.

Зокрема, в обґрунтування наявності у
відповідача простроченої
заборгованості, позивач посилається на
те, що згідно усної домовленості
здійснював поставку продукції
відповідачу на підставі видаткових
накладних: № 370 від 04.04.2011р., №438 від
13.04.2011р., №512 від 27.04.2011р., № 517 від
27.04.2011р., №402 від 11.04.2011р., 369 від 06.04.2011р.,
№562 від 05.05.2011р., №614 від 18.05.2011р. №585 від
11.05.2011р., на загальну суму 254 151 грн.
(а.с.78-94). Також, на думку позивача,
доказом наявності у підприємства
заборгованості є підписаний обома
сторонами без заперечень акт звірки
взаємних розрахунків за період з
01.04.2011р. по 16.04.2013р., відповідно до якого
сума боргу становить 73175,96 грн.

Натомість, як вбачається із матеріалів
справи, у видаткових накладних №369 від
06.04.2011р. на суму 49757,94 грн., №562 від
05.05.2011р. на суму 24643,46 грн., №614 від
18.05.2011р. на суму 58402,50 грн., №585 від
11.05.2011р. на суму 130 грн. (на загальну суму
132933,90 грн.), у графі "Отримав" - підпис
уповноваженої особи на отримання
товарно-матеріальних цінностей
відсутній.

У відповідності до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі Закон)
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення (ч. 1 ст. 9 Закону ).

Згідно п. 2.4. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року N 88, яке зокрема
встановлює порядок створення,
прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку первинних
документів підприємствами незалежно
від форм власності, первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції. Така вимога
кореспондується із ч.2 ст. 9 зазначеного
Закону. Пункт 2.5. цього ж Положення
вказує, що первинний документ має бути
підписаний особисто, а підпис може бути
скріплений печаткою.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що відсутні підстави для
задоволення позову, оскільки позивачем
належними та допустимими доказами не
доведено факту отримання відповідачем
продукції на суму 73175,96грн., у зв'язку з
чим, місцевий господарський суд
правомірно відмовив в позові щодо
стягнення основного боргу, 3%річних та
інфляційних втрат.

При цьому слід зазначити, що акт
звірки розрахунків, на який
посилається позивач, без належно
оформлених первинних документів, не
може бути належним та допустимим
доказом, що підтверджує факт
неналежного виконання зобов'язання
відповідачем.

Посилання скаржника на податкові
накладні та довідку Тернопільської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області від 20.02.2014р.
№5058/7/15-01 до уваги судом апеляційної
інстанції не береться, оскільки такі
податкові накладні, а також довідка
відсутні в матеріалах справи, а отже,
судом першої інстанції не
досліджувалися і їм не надавалася
відповідна оцінка. При цьому,
скаржником не наведено жодних поважних
причин, з яких ці податкові накладні та
відповідна довідка не були подані в
суді першої інстанції, не зважаючи на
те, що суд першої інстанції їх
витребовував (а.с.96).

Інші доводи скаржника
спростовуються матеріалами справи та
викладеним вище аналізом обставин
справи і чинного законодавства, а тому
колегією суддів відхилені через їх
безпідставність.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Якщо спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Зважаючи на те, що
апеляційна скарга ТзОВ "Бондіолі і
Павезі Україна" залишена без
задоволення, витрати по сплаті
судового збору, в порядку ст.49 ГПК
України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 23.12.2013 року
у справі №921/1026/13-г/14 залишити без змін,
а апеляційну скаргу ТзОВ "Бондіолі і
Павезі Україна" залишити без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Тернопільської
області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 26.02.2014р.