ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.02.14р. Справа № 904/9689/13

За позовом Приватного
науково-виробничого підприємства
"ЕЛЕКОМ", м.Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Новомосковський завод залізобетонних
виробів", смт Міліоративне
Новомосковський район
Дніпропетровська область

про стягнення 36 849 грн. 64 коп. .

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання -
помічник судді Бобир Ю.В.

Представники:

Від Позивача: Шляєв І.В., паспорт АМ245530
від 08.02.2001 р.

Від Відповідача: представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне науково-виробничого
підприємства "ЕЛЕКОМ" (далі-Позивач)
звернулось з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Новомосковський завод залізобетонних
виробів" (далі-Відповідач), в якому
просить господарський суд стягнути з
Відповідача на свою користь суму
попередньої оплати за непоставлену
продукцію 36849,64 грн. та судові витрати,
пов'язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
04.10.2013 року Позивач перерахував грошові
кошти у розмірі 36849,64 грн. за платіжним
дорученням №24 на рахунок Відповідача в
оплату опору ЛЕП СВ 10.5-5.0 у кількості 25
одиниць. Однак, після отримання оплати
Відповідач товар не поставив. У зв'язку
з цим Позивач просить повернути йому
попередню оплату за товар в розмірі
36849,64 грн.

В підтвердження обґрунтованості
позовних вимог Позивач надав до позову:

копію листа на замовлення продукції
від 03.10.2013р. №519;

копію рахунку на оплату продукції від
04.10.2013р. №ЖБ-001257;

копію платіжного доручення про оплату
замовленої продукції від 04.10.2013р. №24;

копію листа з вимогою про
відвантаження продукції від 17.10.2013р. №
545;

копію листа від 05.11.2013р. № 568 з вимогою
про повернення суми передоплати;

копію листа від 06.11.2013р. № 566 про
повернення передоплати;

копії правовстановлюючих документів.

24.01.2014р. позивач подав до суду заяву про
збільшення позовних вимог (а.с. 27), в
якій просить суд стягнути з
Відповідача на свою користь 36849,64 грн.
суми попередньої оплати за
непоставлену продукцію, 157,49 грн. 3%
річних за користування чужими коштами,
184,24 грн. втрат від інфляції та судові
витрати по справі.

Зазначена заява про збільшення
позовних вимог прийнята судом до
розгляду в порядку ст. 22 ГПК України.

13.02.2014р. Позивач подав в судове
засідання лист-повідомлення (а.с. 36),
яким додатково повідомив Відповідача
про дату та час розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, витребувані судом документи
не надав. Суд вважає за можливе
розглянути справу за його відсутністю,
оскільки останній був належним чином
повідомлений про слухання справи в
суді, про що свідчить поштове
повідомлення у справі (а.с. 23). Клопотань
про відкладення розгляду справи
Відповідач не подавав. Крім того,
матеріали справи містять достатньо
документів для його вирішення по суті.

Строк вирішення спору був продовжений
судом за клопотанням Позивача - до
25.02.14р. в порядку ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 13.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення в порядку ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
Позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Листом від 03.10.2013р. вих.№519 (а.с. 7)
Позивач звернувся до Відповідача з
пропозицією щодо виготовлення опор ЛЕП
СВ 10.5-5.0 у кількості 25 одиниць, а також
повідомити про строки виготовлення та
мінімально можливу ціну.

04 жовтня 2013 року Відповідач виставив
для оплати рахунок-фактуру №ЖБ-001257
(а.с. 8), в якому зазначений товар - опора
ЛЕП СВ 10.5-5.0 у кількості 25 одиниць за
ціною 30708,03 грн. без ПДВ, на загальну
суму 36849,64 грн. з ПВД. Одержувачем та
платником товару зазначено Позивача.

Зазначений рахунок-фактура №ЖБ-001257 від
04.10.13р. було оплачено Позивачем у сумі
36849,64 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №24 від 04.10.13р. (а.с. 9).

Листом від 17.10.2013 року вих.№545 (а.с.10)
Позивач звернувся до Відповідача з
вимогою про відвантаження на адресу
підприємства замовленої та оплаченої
продукції.

Відповідач свої зобов'язання щодо
відвантаження на адресу Позивача
замовленої та оплаченої продукції не
здійснив, внаслідок чого, Позивач на
адресу Відповідача направив лист
вих.№568 від 05.11.2013р. (а.с. 11), яким
повідомив останнього про те, що
Приватне науково-виробничого
підприємства "ЕЛЕКОМ" відмовляється
від замовленої продукції та просить
Відповідача повернути грошові кошти,
які були перераховані у якості
попередньої оплати.

Листом вих.№566 від 06.11.2013р. (а.с.12)
Відповідач зобов'язався в термін до
25.11.2013 року повернути грошові кошти в
сумі 36849,64 грн. на розрахунковий рахунок
Позивача, проте, станом на момент
подачі позову до суду кошти не були
перераховані.

Договір поставки окремим письмовим
документом між Позивачем та
Відповідачем не укладався.

Пунктом 1 частини першої статті 208 ЦК
України встановлено, що правочини між
юридичними особами належить вчиняти у
письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою (ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що Позивачем та Відповідачем
фактично зроблено обмін документами,
які свідчать про укладення між ними
правочину про поставку товару.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України Позивач
нарахував Відповідачу суму 157,49 грн. 3%
річних за період з 25.11.2013р. по 16.01.2014р. та
184,24 грн. втрат від інфляції за період
грудень 2013р. Нараховані Позивачем 3%
річних та втрати від інфляції
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Під час розгляду справи Відповідач
доказів погашення заборгованості не
надав.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
задовольняє позов з таких підстав.

Відповідно до ч.1 статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують права та
обов'язки.

Матеріалами справи доводиться
наявність між Приватним
науково-виробничим підприємством
"ЕЛЕКОМ" та Публічним акціонерним
товариством "Новомосковський завод
залізобетонних виробів" відносин
поставки.

Правовідносини з поставки регулюється
статтями 264-271 ГК України.

Так, відповідно до ст.265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 693 ЦК України
передбачено, якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В силу положень ст. 16 ЦК України та ст. 20
ГК України держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі, стягнення збитків
та застосування штрафних санкцій.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що Відповідач не виконав свої
договірні (майново-господарські)
зобов'язання перед Позивачем, тому
позовні вимоги Позивача про стягнення
з Відповідача 36849,64 грн. суми
попередньої оплати за непоставлену
продукцію, 157,49 грн. 3% річних за
користування чужими коштами та 184,24 грн.
втрат від інфляції.

Судові витрати у справі покладаються
на Відповідача в порядку ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 111-28,
116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Новомосковський завод
залізобетонних виробів" (51217,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський рйон, смт
Меліоративне, вул. Заводська, буд. 1, р/р
02 в філії Дніпровського РУ АТ
"Банк Фінанси та Кредит", МФО 307231, ) на користь Приватного
науково-виробничого підприємства
"ЕЛЕКОМ" (49044, м.Дніпропетровськ, вул.
Дзержинського, буд. 7, кв. 56, р/р 5
Банк ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" м.Київ,
МФО 380805, ) 36849,64 грн. суми
попередньої оплати за непоставлену
продукцію, 157,49 грн. 3% річних за
користування чужими коштами, 184,24 грн.
втрат від інфляції та 1720,50 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржено протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся Повне рішення складено -
14.02.14р.