ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р.
Справа № 922/2339/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача - Солдатенко А.М., Алісултанова
І.Б.,

відповідача - Колісник І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №263
Х/1-7) на рішення господарського суду
Харківської області від 14.01.14 у справі

за позовом АК "Харківобленерго", м.
Харків,

до Комунального підприємства
"Харківводоканал", м. Харків,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерна компанія
"Харківобленерго", вернулася до
господарського суду з позовом до
Комунального підприємства
"Харківводоканал", в якому, з
урахуванням збільшення розміру
позовних вимог та клопотання про
припинення провадження у справі в
частині позовних вимог, просив
стягнути з відповідача на користь
позивача пеню в розмірі 3 371 901,80 грн. та 68
820,00 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 14.01.2014 року
(суддя Макаренко О.В.) позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
Комунального підприємства
"Харківводоканал" на користь
Акціонерної компанії
„Харківобленерго" пеню в розмірі 337 190,18
грн. та 68 820,00 грн. судового збору. В
частині задоволення позовних вимог про
стягнення пені в розмірі 3 034 711,62 грн. -
відмовлено. В частині стягнення
заборгованості за електричну енергію в
розмірі 70 439 124,58 грн. (де: 58 699 270,49 грн.
тарифна складова та 11 739 854,09 грн. ПДВ 20%)
та заборгованості з компенсації
перетікання реактивної енергії в
розмірі 397 304,77 грн. (де: 331 087,31 грн.
тарифна складова за КРЕ та 66 217,46 грн.
ПДВ 20%) провадження у справі припинено.

Відповідач із вказаним рішенням
місцевого господарського суду не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
вищенаведене рішення скасувати
частково, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення вартості пені - відмовити
повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначає, що укладаючи
відповідно до Постанови Кабінету
міністрів України від 20.03.2013 року №167
договори про організацію
взаєморозрахунків, сторони здійснили
новацію в розумінні ч. 2 ст. 604 ЦК України
в частині порядку та способу виконання
зобов'язання, в результаті якої було
припинено первісне зобов'язання та
виникло нове, що містить умови про
інший спосіб виконання. З огляду на це
відповідач вважає, що ним вжито всіх
заходів, необхідних для належного
виконання зобов'язання в частині
погашення заборгованості за спожиту
електроенергію, яка виникла внаслідок
невідповідності фактичної вартості
послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
тарифам, що затверджувались та/або
погоджувалися органами державної
влади чи місцевого самоврядування.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав,
просив її задовольнити.

Позивач у відзиві та його представники
в судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечували,
просили залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення місцевого
господарського суду - без змін.

На думку суду обставини справи
свідчать про наявність у справі
матеріалів достатніх для її розгляду
та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, ознайомитись із
матеріалами справи, зняти з них копії,
надати нові докази тощо).

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення
представників сторін та перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

03.01.2008 р. між АК "Харківобленерго"
(постачальник) та Комунальним
підприємством "Виробничо-технологічне
підприємство "Вода" (споживач) було
укладено договір про постачання
електричної енергії №1.01. (далі -
договір).

Предметом договору є продаж
постачальником споживачеві
електричної енергії для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною у
додатку №3.1 "Перелік місць
встановлення розрахункових приладів
обліку та тарифів, що застосовуються
при проведенні розрахунків за спожиту
електричну енергію" до цього договору.

Споживач зобов'язався оплачувати
постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснювати інші платежі згідно з
умовами договору та Додатками до нього,
що є його невід'ємними частинами.

Даний договір пролонгований на 2013 р.
(п.9.11. договору).

Комунальне підприємство
"Виробничо-технологічне підприємство
"Вода" було реорганізовано шляхом
приєднання до Комунального
підприємства каналізаційного
господарства "Харківкомуночиствод"
(яке є повним правонаступником).

У зв'язку з реорганізацією
Комунального підприємства
"Виробничо-технологічне підприємство
"Вода" шляхом приєднання до
Комунального підприємства
каналізаційного господарства
"Харківкомуночиствод" (яке є повним
правонаступником), згідно рішення
Харківської міської ради Харківської
області від 12.01.2011 р. №132/11 "Про
реорганізацію шляхом приєднання
Комунального підприємства
"Виробничо-технологічне підприємство
"Вода" та перейменуванням Комунального
підприємства каналізаційного
господарства "Харківкомуночиствод" на
Комунальне підприємство
"Харківводоканал" відповідно до
рішення 12 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 2011 року № 577/11 між
АК "Харківобленерго" (постачальник), КП
"ВТП "Вода" (споживач) та КП
"Харківводоканал" (новий споживач) було
укладено додаткові угоди 28.12.2012 р.,
31.03.2013 р., 27.02.2013 р., 28.03.2013 р. та 26.04.2013 р. до
договору про постачання електричної
енергії №1.01 від 03.01.2008 р. (т. 1 а.с. 32-36), за
умовами яких Комунальному
підприємству "Харківводоканал" (новому
споживачу) були передані всі права КП
"ВТП "Вода (споживача), що передбачені
договором про постачанні електричної
енергії № 1.01 від 03.01.2008 року, а КП
"Харківводоканал" (новий споживач)
прийняло на себе всі обов'язки КП "ВТП
"Вода (споживача), що передбачені
договором про постачання електричної
енергії № 1.01 від 03.01.2008 року.

Відповідно до п. 2.2.2. договору
постачальник зобов'язався поставити
споживачу електроенергію як різновид
товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за договором
виконав повністю та належним чином, на
виконання п.2.2.2. договору поставив
відповідачеві електричну енергію як
різновид товару на суму 79 500 599,58 грн. (з
урахуванням 20% ПДВ - 13 250 099,93 грн.) в
кількості 86 391 994 кВт/г.

В п. 2.3.3. договору споживач зобов'язався
своєчасно оплачувати постачальнику
вартість спожитої електричної енергії
та інші нарахування згідно з умовами
Додатку №2 "Порядок розрахунків" (ч. 2 п.
10.2 ПКЕЕ).

Згідно з п. 5 Додатку № 2 до договору
остаточний розрахунок споживача за
електричну енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії
рахунка відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії, визначеного за показами
розрахункових засобів обліку (або
розрахунковим шляхом). За результатами
розрахункового періоду споживачем та
постачальником електричної енергії
визначається фактичний обсяг
поставленої споживачу електричної
енергії та оформлюється додаток №20
"Акт про використану електричну
енергію".

Відповідно до п. 6 Додатку № 2 до
договору для проведення остаточного
розрахунку споживач протягом 3 робочих
днів з дня закінчення розрахункового
періоду повинен отримати в
розрахунковому відділенні
відповідного РВЕ рахунок на оплату
електричної енергії. Цей рахунок має
бути оплачений споживачем протягом 5
операційних днів з дня його отримання.
В разі неявки споживача для отримання
рахунку постачальник направляє
рахунок споживачу рекомендованим
листом. У такому разі рахунок
вважається отриманим споживачем з дня
його відправлення.

Розрахунковим періодом вважається
період з 1 числа місяця до також числа
наступного місяця (п.1 Додатку №2 до
договору).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Проте, відповідач в порушення договору
та додаткових угод спожиту електричну
енергію оплатив частково в розмірі 9 061
475,00 грн. (з урахуванням 20% ПДВ - 1 510 245,84
грн.).

Таким чином, що у відповідача станом на
01.05.2013 р. утворилась заборгованість
перед позивачем за електричну енергію,
спожиту за період з 01.01.2013 р. по 30.04.2013 р.
в розмірі 70 439 124,58 грн. (де: 58 699 270,49 грн.
тарифна складова та 11 739 854,09 грн. ПДВ 20%).

Статтею 14 Закону України "Про державний
бюджет України на 2013 рік" було
передбачено виділення субвенції на
погашення існуючої заборгованості
підприємств водопостачання та
водовідведення перед
енергопостачальниками, як такої, що
виникла внаслідок невідповідності
фактичної вартості послуг тарифам, що
затверджувалися органами державної
влади шляхом проведення заліків за
рахунок коштів державного бюджету
України.

На виконання норм вказаного Закону
Кабінетом Міністрів України
20.03.2013 року було прийнято Постанову №167
"Про затвердження порядку та умов
надання у 2013 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування".

Цією постановою було визначено порядок
та механізм погашення заборгованості
житлово-комунальних підприємств за
спожиту електричну енергію за рахунок
коштів, які держава заборгувала в
зв'язку з невідповідністю тарифів на
послуги фактичним затратам на їх
виробництво.

У п. 1 цієї постанови зазначено, що
підставою для проведення розрахунків з
погашення заборгованості є договір про
організацію взаєморозрахунків, який
укладається підприємствами, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію населенню
або надають населенню послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, та іншим учасникам
розрахунків з погашення
заборгованості.

Під час розгляду даної справи
господарським судом першої інстанції
на виконання приписів Постанови
Кабінету міністрів України №167 від
20.03.2013 р. між Управлінням Державної
казначейської служби України в
Харківській області (сторона перша),
Департаментом фінансів Харківської
обласної державної адміністрації
(сторона друга), Департаментом
житлово-комунального господарства та
розвитку інфраструктури Харківської
обласної державної адміністрації
(сторона третя), КП "Харківводоканал"
(сторона четверта), АК "Харківобленерго"
(сторона п'ята), Державним
підприємством "Енергоринок" (сторона
шоста) та Публічним акціонерним
товариством "Укргідроенерго" (сторона
остання) було укладено договори про
організацію взаєморозрахунків №167Е/35
від 02.07.2013 р., №167Е/36 від 02.07.2013 р., №167Е/37
від 02.07.2013 р., №167Е/38 від 02.07.2013 р., №167Е/39
від 02.07.2013 р., №167Е/90 від 29.08.2013 р., №167Е/114
від 12.09.2013 р., №167Е/115 від 12.09.2013 р., №167Е/208
від 13.12.2013 р. (т. 4 а.с. 37-68, 100-103).

Зі змісту договорів про організацію
взаєморозрахунків вбачається, що
предметом цих договорів є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до п. 1 ст.
14 "Про державний бюджет України на 2013
рік" і Порядку та умов надання у 2013 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

В п. 2 договорів про організацію
взаєморозрахунків сторони погодили
перелік підприємств, установ та
організацій, що беруть участь у
проведенні взаєморозрахунків.
Послідовність виконання сторонами
договорів про організацію
взаєморозрахунків передбачено в п.п.
3-10 цих договорів.

Відповідно до п.7 договорів про
організацію взаєморозрахунків
відповідач зобов'язався
перераховувати на рахунок позивача
кошти для погашення заборгованості за
електричну енергію згідно з договором
про постачання електричної енергії №
1.01 від 03.01.2008 р.

На виконання пункту 7 договорів про
організацію взаєморозрахунків
відповідач перерахував на рахунок
позивача заборгованість за електричну
енергію в розмірі 70 439 124,58 грн., спожиту
за період з 01.01.2013 р. по 30.04.2013 р., що
підтверджується платіжними
дорученнями: №U1780171 від 27.09.2013 р., №U1778239
від 27.09.2013 р., №U1778420 від 27.09.2013 р., №U1778939
від 27.09.2013 р., №U1779649 від 27.09.2013 р., №U1779117
від 27.09.2013 р., №U1779337 від 27.09.2013 р., №U1780251
від 27.09.2013 р. та №U2494498 від 27.12.2013 р., т. 4
а.с. 31-36, 98).

З огляду на даний факт, колегія суддів
вважає, що місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку про те, що
провадження у справі в цій частині
підлягає припиненню за відсутністю
предмету спору у відповідності до
вимог п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Окрім того, відповідно до п. 2.3.3.
договору споживач зобов'язався у разі
використання споживачем
зарезервованого обсягу електричної
енергії на покриття аварійної
(екологічної) броні, позивачем
здійснюється перерахунок його
вартості відповідно до тарифів, які
діяли в період використання
зарезервованого обсягу електричної
енергії (п.6.9. Правил користування
електричною енергією).

Згідно з Правилами користування
електричною енергією плата за
перетікання реактивної електроенергії
- це плата за послуги, які
електропередавальна організація або
власник технологічних електричних
мереж змушені надавати споживачу, якщо
він експлуатує електромагнітно
незбалансовані електроустановки.

Відповідно до п.6.33. Правил користування
електричною енергією величина плати за
перетікання реактивної енергії на межі
розділу електромереж визначається
електропередавальною організацією
відповідно до "Методики обчислення
плати за перетікання реактивної
електроенергії між
електропередавальною організацією та
її споживачами", затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 17.01.2002 р. №19, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 р.
за №93/6381 (далі - Методика) та
зазначається у відповідному договорі
між електропередавальною організацією
та споживачем, електроустановки якого
приєднані до електричних мереж
електропередавальної організації.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 01.05.2013 р. у відповідача
існувала заборгованість перед
позивачем з компенсації перетікання
реактивної енергії в розмірі 397 304,77 грн.
(де: 331 087,31 грн. тарифна складова за КРЕ
та 66 217,46 грн. ПДВ 20%), яку було погашено
відповідачем у повному обсязі після
звернення позивача до суду з даним
позовом (копії авізо, т. 4 а.с. 69-80).

За таких обставин місцевий
господарський суд правомірно припинив
провадження у справі в цій частині
позову за відсутністю предмету спору
відповідно до вимог п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення відповідача на користь
позивача пені в розмірі 3 365 280,46 грн. за
період з 01.01.2013 р. по 30.04.2013 р., колегія
суддів зазначає наступне.

Задовольняючи позовні вимоги в цій
частині, місцевий господарський суд
виходив з того, що сплата пені за
несвоєчасне внесення платежів
передбачена пунктом 4.2.1 договору №1.01
від 03.01.2008 року, на підставі умов якого
позивачем і було нараховано відповідну
суму пені; та керувався положеннями
статті п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України.

Доводи відповідача стосовно того, що
укладаючи відповідно до Постанови
Кабінету міністрів України від 20.03.2013
року №167 договори про організацію
взаєморозрахунків, сторони здійснили
новацію в розумінні ч. 2 ст. 604 ЦК
України, булі відхилені з мотивів того,
що суб'єктний склад договорів про
організацію взаєморозрахунків не є
тотожнім суб'єктному складу договору
про постачання електричної енергії
№1.01 від 03.01.2008 р..

Проте, з такими доводами місцевого
господарського суду погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Так, докази, що є в матеріалах справи
свідчать про те, що між АК
«Харківобленерго» та КП
«Харківводоканал» укладено Договір
про постачання електричної енергії
№1,01 від 03.01.2008р (далі за текстом Договір
№1,01). Додатковими угодами від 01.10.2012р.,
31.10.2012р., 30.11.2012р., 28.12.2013р.,31.01.2013р..
27.02.2013р. та 28.03.2013р. до Договору 1,01 (в
матеріалах справи) термін дії
останнього та зобов'язання за ним
продовжувались відповідно на кожний
наступний місяць (жовтень 2012р. - квітень
2013р.).

На виконання Постанови Кабінету
Міністрів України від 20.03.2013 року №167,
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» між
позивачем та відповідачем було
укладено Договори №167Е/118, №167Е/117,
№167Е/119, №167Е/120, №167Е/121, №167Е/90, №167Е/115,
№167Е/114 та №167Е/208 про зміну порядку та
способу виконання зобов'язання та
проведення взаєморозрахунків
відповідно до постанови КМУ від 20.03.2013
року №167

Відповідно до умов вказаних договорів
сторони дійшли згоди, в зв'язку з
невідповідністю діючих тарифів
фактичним витратам підприємств
водопостачання та водовідведення,
провести розрахунки відповідача перед
позивачем за Договором 1.01 у розмірі 70 439
124,58грн. за рахунок коштів субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
для погашення заборгованості з різниці
в тарифах на послуги водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню.

Відповідно п.7 договорів №167Е/90, №167Е/115,
№167Е/119, №167Е/120, №167Е/121 та п. 8 договорів
№167Е/114, №167Е/117, №167Е/118, №167Е/208 КП
«Харківводоканал» перераховує на
рахунок АК «Харківобленерго» кошти для
погашення заборгованості за
електричну енергію згідно з договором
№1.01 від 03.01.2008р.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 604
ЦК України сторони по справі замінили
первісне зобов'язання про оплату
вартості електричної енергії по
Договору №1,01 новим зобов'язанням про
оплату відповідачем на користь
позивача вартості електричної енергії
спожитої у жовтні 2012р. - квітні 2013р. за
рахунок коштів субвенції з державного
бюджету, припинивши первісне
зобов'язання у цій частині.

Згідно платіжних доручень №5, №4, №3, №2,
№1, №6, №7, №8 від 20.09.2013р. та №10
від27.12.2013р., що є в матеріалах справи та
були досліджені під час судового
розгляду справи, відповідач свої
зобов'язання по Договору 1,01 виконав та
оплатив кошти у сумі 70 439 124.58 грн. на
підставі в порядку та строки визначені
умовами Договорів №167Е/118. №167Е/117,
№167Е/119. №167Е/120, №167Е/121. №167Е/90. №167Е/115,
№167Е/114 та №167Е/208 про проведення
взаєморозрахунків відповідно до
постанови КМУ від 20.03.2013р. №167.

Таким чином, укладаючи Договори про
організацію взаєморозрахунків №167Е/118,
№167Е/117, №167Е/119, №167Е/120, №167Е/121, №167Е/90,
№167Е/115, №167Е/114 та №167Е/208 на виконання
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013р. №167, сторони здійснили
новацію у розумінні ч.2 ст.604 ЦК України,
в частині порядку та способу виконання
зобов'язання, в результаті якої було
припинено первісне зобов'язання та
виникло нове, яке містило умови про
інший спосіб виконання, тобто КП
«Харківводоканал» виконало
зобов'язання по сплаті коштів за
Договором №1.01.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ст. 604 ЦК України зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін;
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація); новація не допускається щодо
зобов'язань про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, про сплату
аліментів та в інших випадках,
встановлених законом; новація припиняє
додаткові зобов'язання, пов'язані з
первісним зобов'язанням, якщо інше не
встановлено договором.

З правового аналізу вказаної норми
вбачається, що однієї із ознак новації -
є домовленість про заміну зобов'язання
між сторонами первісного зобов'язання,
в той же час, положеннями ст. 604 ЦК
України для новації не вимагається
тотожність суб'єктного складу
первісного та нового зобов'язань.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення пені.

Колегія суддів зазначає, що рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги норм процесуального права і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, і при їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна
містити встановлені судом обставини,
які мають значення для справи, їх
юридичну оцінку, а також оцінку всіх
доказів.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що при прийнятті оскаржуваного рішення
місцевий господарський суд
неправильно застосував норму
матеріального права, у зв'язку з чим це
рішення підлягає частковому
скасуванню - а апеляційна скарга -
задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 та
пункту 10 частини 2 статті 105
Господарського процесуального кодексу
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги апеляційний
господарський суд приймає постанову, в
якій має бути, зокрема, зазначений
новий розподіл судових витрат у разі
скасування чи зміни рішення.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат колегія суддів
керується положеннями статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 14.01.2014 року
скасувати в частині стягнення з
Комунального підприємства
"Харківводоканал" на користь
Акціонерної компанії
«Харківобленерго» пені в розмірі 337 190,18
грн.

Прийняти в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

В іншій частині рішення господарського
суду Харківської області від 14.01.2014
року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерної компанії
„Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська, 149, ) на
користь Комунального підприємства
"Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул.
Шевченко, 2, ) витртати по
сплаті судового збору у розмірі 34 410
грн.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її підписання і може буди оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 25.02.2014
року.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Медуниця О.Є.