ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2014
Справа №905/6979/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Табачнікові В.Г.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»,
м.Київ

до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_1, м.Горлівка

про стягнення 2444,62грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

третя особа: не викликався.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

06.02.2014р. з 12-05год. до 12-10год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна», м.Київ звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА», м.Донецьк про
стягнення 2444,62грн. страхового
відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 04.10.2013р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: ОСОБА_1 (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: Договір страхування
№250548999.12 від 13.07.2012р.; Довідки ДАІ;
постанови Калінінського районного
суду м.Горлівки від 14.09.2012р. та від
16.04.2013р. у справі №3/0521/812/12 (0521/8714/12);
повідомлення від 15.08.2012р.; страховий акт
№67575 від 25.10.2012р.; рахунок - фактуру
№САМ114104 від 28.08.2012р.; Висновок №448/09 від
05.09.2012р. експертного
автотоварознавчого дослідження; заяву
на виплату страхового відшкодування
б/н від 18.10.2012р.; платіжне доручення №12508
від 20.11.2012р.; заяву про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу Вих.№6/14-02-13 від 14.02.2013р. тощо.

Протягом розгляду справи позивач
надав:

1) клопотання б/н від 18.10.2013р. про розгляд
справи за відсутності свого
представника (а.с.45-47);

2) з клопотанням б/н від 24.10.2013р. - докази
сплати страхової премії
страхувальником позивача (а.с.76-81);

3) додаткові пояснення (з урахуванням
відзиву) б/н від 20.12.2013р. з додатками
(а.с.118-125).

Протягом розгляду справи відповідач
надав:

1) відзив б/н від 12.12.2013р. з додатками, в
якому просив відмовити у задоволенні
позовних вимог. До відзиву, зокрема,
додано копію Полісу №АВ/6617320, яким
забезпечено транспортний засіб ВАЗ
21104-125-51, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.93-117);

2) з супровідним листом б/н від 09.01.2014р. -
судову практику на обґрунтування своєї
позиції у справі (а.с.129-135).

24.10.2013р. на адресу суду від
Калінінського районного суду
м.Горлівки з супровідним листом №20082/13
від 16.10.2013р. надійшли копії
адміністративної справи №3/0521/812/12
відносно ОСОБА_1 (а.с.49-68).

Третя особа ОСОБА_1 з супровідним
листом б/н від 22.10.2013р. надав, зокрема,
пояснення про обставини ДТП та копію
Полісу №АВ/6617320 (а.с.69-75).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 05.11.2013р.
справу передано на розгляд судді
Малікової Е.І. у зв'язку з перебуванням
судді Шилової О.М. у відпустці (а.с.82).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 25.11.2013р.
справу передано на розгляд судді
Шилової О.М. у зв'язку з виходом
останньої з відпустки (а.с.89).

Ухвалою господарського суду від
09.01.2014р. на підставі ст.69 ГПК України за
клопотанням відповідача строк
розгляду справи було продовжено на 15
днів (а.с.128, 138).

Розглянувши наявні у матеріалах
справи документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням докази, які мають
значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

13.07.2012р. між ПрАТ «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна»
(позивач, Страховик) та ТОВ «Перша
лізингова компанія» (Страхувальник)
було укладено Договір страхування
№250548999.12 (далі - Договір страхування,
а.с.7). Згідно з п.п.1, 2 Договору позивачем
застрахований транспортний засіб
марки Skoda Fabia 1.2 Classic, реєстраційний
номер НОМЕР_2 (надалі - застрахований
автомобіль) на умовах АВТОКАСКО.
Пунктом 2 Договору за страховим
випадком «пошкодження транспортного
засобу, його складових частин, деталей
або обладнання внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди»
встановлена франшиза Страховика у
розмірі 799,30грн. Вигодонабувачем за
Договором визначено Страхувальника.
Строк дії Договору страхування: з
00-00год. 15.07.2012р. до 24.00год. 14.07.2013р. (п.5).

14.08.2012р. на вул.Малинича у м.Горлівка
відбулась дорожньо-транспортна
пригода (надалі - ДТП) за участю
застрахованого автомобіля під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ
21104, державний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_1 (а.с.9, 10, 50-55, 63-64). В
результаті ДТП обидва автомобілі
отримали пошкодження.

На замовлення позивача був складений
Висновок №448/09 експертного
автотоварознавчого дослідження від
05.09.2012р. (а.с.15-23), згідно з яким на момент
проведення дослідження вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля без
урахування експлуатаційного зносу
деталей, що підлягають заміні, склала
4944,05грн. (а.с.18, зворотній бік).

Повна дійсна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
5092,70грн. (в тому числі ПДВ 848,79грн.), що
підтверджується виставленим ТОВ
«Автосан Моторс» рахунком-фактурою №
САМ114104 від 28.08.2012р. (а.с.14).

Позивач на підставі Договору
страхування та Повідомлення
Страхувальника від 15.08.2012р. (а.с.6) склав
Страховий акт №67575 від 25.10.2012р. (а.с.13), з
якого вбачається, що страхове
відшкодування в сумі 3444,62грн.
розраховане позивачем наступним чином:
з вартості відновлювального ремонту за
рахунком-фактурою №САМ114104 від 28.08.2012р.
в сумі 5092,70грн. (а.с.14) вирахувано 848,78грн.
ПДВ за тим самим рахунком та 799,30грн.
франшизи позивача.

На підставі заяви Страхувальника на
виплату страхового відшкодування б/н
від 18.10.2012р. платіжним дорученням №12508
від 20.11.2012р. позивач виплатив 3444,62грн.
страхового відшкодування на рахунок
Страхувальника (а.с.25).

Аналіз Договору страхування, положень
ст.ст.22, 1192 Цивільного кодексу (далі - ЦК)
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування" дозволяє зробити
висновок, що страхову виплату було
здійснено позивачем правомірно.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за спричинені
збитки. Аналогічне положення
встановлене ст.27 Закону України "Про
страхування".

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу
України дозволяє дійти висновку про те,
що у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п.13.1
Правил дорожнього руху України, що
спричинило пошкодження автомобілів,
підтверджена постановою Калінінського
районного суду м.Горлівки від 14.09.2012р. у
справі №3/0521/812/12 (0521/8714/12) (а.с.57).

Постановою Калінінського районного
суду м.Горлівки від 16.04.2013р. у справі
№3/0521/812/12 (0521/8714/12) внесено виправлення в
постанову Калінінського районного
суду м.Горлівки від 14.09.2012р. у названій
справі шляхом усунення описки в
зазначенні номерного знаку
транспортного засобу, яким ОСОБА_1
керував під час ДТП від 14.08.2012р., із
зазначенням правильного номерного
знаку транспортного засобу ВАЗ 21104:
«НОМЕР_3» (а.с.67).

З наданих відповідачем та третьою
особою примірників Полісу №АВ/6617320
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 15.05.2012р. (далі - Поліс
№АВ/6617320, а.с.74, 97) вбачається, що на дату
ДТП (14.08.2012р.) ПрАТ «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»
забезпечило цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_1 у зв'язку з
керуванням автомобілем ВАЗ 211047-125-51,
д.н.з. НОМЕР_3 (надалі - забезпечений
автомобіль) з лімітом відшкодування за
майнову шкоду 50000грн та франшизою
1000грн. Період дії полісу: з 00-00 16.05.2012р.
до 15.05.2013р. включно.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 Цивільного кодексу України, ч.3
ст.18, ст.27 Закону України „Про
страхування", ст.ст.22, 28, 29 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) особою,
відповідальною за завдані позивачу
виплатою ним страхового відшкодування
збитки, є ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (в межах Полісу
№АВ/6617320).

Заявлена позивачем до стягнення сума
страхового відшкодування не перевищує
ліміт відповідальності ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА».

Під час подання позову позивачем
враховано франшизу відповідача за
Полісом №АВ/6617320 та вирахувано 1000грн.
зі сплаченої позивачем суми страхового
відшкодування (а.с.3).

Матеріали справи не містять доказів
відшкодування відповідачем сплаченого
позивачем страхового відшкодування на
час розгляду даної справи.

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи документи
на підтвердження здійснення позивачем
страхової виплати за Договором
страхування №250548999.12 від 13.07.2012р. і
виникнення у відповідача обов'язку
відшкодувати завдану цим шкоду в
порядку регресу згідно з Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/6617320 від 15.05.2012р., суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача про стягнення 2444,62грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу є обґрунтованими,
підтвердженими належним чином та
такими, що підлягають задоволенню.

Викладені у відзиві б/н від 12.12.2013р.
(а.с.93-96) заперечення суд не приймає до
уваги з огляду на наступне.

1) Щодо твердження відповідача про
необхідність обов'язкового погодження
позивачем отримання від відповідача
страхового відшкодування з потерпілою
в ДТП особою суд зазначає, що право
позивача вимагати відшкодування
збитків виникло не на підставі норм
Закону, а на підставі приписів ст.993 ЦК
України та ст.27 Закону України „Про
страхування", які є нормами прямої дії.
Отже, виплата відповідачем в порядку
регресу страхового відшкодування
позивачу жодного погодження не
потребує.

2) Щодо твердження відповідача про
недоведеність позовних вимог в частині
розміру стягнення через посилання
позивача на рахунок-фактуру СТО, в той
час як належним доказом на
підтвердження розміру позовних вимог є
висновок судового експерта, яким має
бути враховано коефіцієнт фізичного
зносу, суд зазначає таке.

З урахуванням вимог п.36.4 ст.36 Закону
платіжне доручення №12508 від 20.11.2012р. та
рахунок-фактура №САМ114104 від 28.08.2012р. є
достатніми доказами фактично
здійснених позивачем витрат з виплати
страхового відшкодування, які (витрати)
виникли внаслідок ДТП. Звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.
Реальним же підтвердженням виплати
суми страхового відшкодування
страхувальнику є саме платіжне
доручення.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
страховиком за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Оскільки Методикою товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженою
спільним наказом Міністерства юстиції
України і Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р. та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 24.11.2003р. за №1074/8395 як
спеціальним нормативним актом у сфері
оцінки колісних транспортних засобів
не передбачено нарахування зносу для
складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує: 5 років - для легкових
КТЗ виробництва країн СНД та 7 років -
для інших легкових КТЗ (п.7.38), а на
момент ДТП від 14.08.2012р. строк
експлуатації застрахованого позивачем
автомобіля Skoda Fabia 2008 року випуску (а.с.8,
зворотній бік) не перевищив 4 років, то
знос під час визначення суми збитків,
що підлягають відшкодуванню
відповідачем, вирахуванню не підлягає.

Доказів наявності обставин, зазначених
в п.7.39 Методики (експлуатація
застрахованого автомобіля в
інтенсивному режимі; складові частини
кузова, кабіни, рами відновлювали
ремонтом або вони мають корозійні
руйнування чи пошкодження у вигляді
деформації та ін.), матеріали справи не
містять.

Положеннями ст.22 Закону також не
передбачене обов'язкове проведення
саме судовими експертами оцінки шкоди,
завданої транспортному засобу під час
ДТП.

З наведеного суд дійшов висновку про
те, що у даному випадку обчислення
розміру завданої застрахованій
позивачем особі шкоди на підставі
попереднього рахунку-фактури СТО
№САМ114104 від 28.08.2012р. (а.с.14) - тобто
обчислення розміру шкоди виходячи з
орієнтовної вартості відновлювального
ремонту, характеру пошкоджень та стану
застрахованого транспортного засобу -
не суперечить приписам ст.ст.22, 1192 ЦК
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування", ст.29 Закону, п.7.38
Методики.

Суд також зазначає, що Вищий
господарський суд України у постановах
від 23.08.2011р. у справі №42/92, від 15.01.2013р. у
справі №5011-72/9778-2012, від 30.01.2013р. у справі
№5011-35/11156-2012, від 13.05.2013р. у справі
№5011-50/17051-2012, від 14.05.2013р. у справі
№5011-50/17049-2012, від 30.07.2013р. у справі
№910/3655/13, від 12.11.2013р. у справі №905/4194/13
дотримується правової позиції, згідно
з якою сама по собі відсутність звіту
про оцінку витрат, пов'язаних з
відновленням транспортного засобу, не
є підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування за умови
підтвердження розміру оціненої шкоди
іншими доказами у справі.

3) Щодо твердження відповідача про
подання позову у даній справі
неуповноваженою особою (з посиланням
на зміст довіреності №89 від 21.01.2013р.)
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.245 ЦК України форма
довіреності повинна відповідати формі,
в якій відповідно до закону має
вчинятися правочин. Загальними є
наступні вимоги до змісту довіреності:

- вона може бути вчинена лише у
письмовій формі,

- як і кожний іменний документ, вона має
містити необхідні реквізити: вказівку
на суб'єктів (сторін правочину), місце,
дату видачі тощо,

- у довіреності має бути зазначений
обсяг повноважень, наданих
представникові довірителем.

Додана до позовної заяви довіреність
№89 від 21.01.2013р. (а.с.29), видана Приватним
акціонерним товариством «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»,
повністю відповідає викладеним вище
вимогам та надає переліченим в ній
особам (в тому числі Абрамовій А.В.)
право представляти інтереси позивача
(довірителя) в господарських судах, в
тому числі шляхом підписання та
подання позовних заяв до юридичних
осіб, що застрахували цивільно-правову
відповідальність власників наземних
транспортних засобів.

4) Твердження відповідача про те, що
через неподання позивачем відповідачу
разом з регресною вимогою всіх
необхідних для її розгляду документів,
на момент подання позову до суду право
позивача на отримання страхового
відшкодування відповідачем порушене
не було, у зв'язку з чим право позивача
не підлягає судовому захисту на момент
розгляду даної справи, спростовується
наступним.

Згідно з п.1 Оглядового листа Вищого
господарського суду України №01-06/15/2014
від 14.01.2014р. «Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
правовідносин страхування» страховик,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування,
має право звернутися до суду з вимогою
про стягнення суми виплаченого
страхового відшкодування, і таке право
взагалі не пов'язане з попереднім
зверненням з аналогічною вимогою до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність.

Судові витрати покладаються на
відповідача на підставі приписів абз.3
ч.1 ст.49 Господарського процесуального
кодексу України.

На підставі викладеного, згідно зі
ст.ст.22, 245, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192
Цивільного кодексу України; ст.228
Господарського кодексу України; ст.ст.9,
20, 25, 27 Закону України „Про страхування"
№85/96-ВР від 07.03.1996р.; ст.ст.22, 28, 29, 36
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" №1961-IV від
01.07.2004р.; п.7.38, п.7.39 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів, затв.
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р.; керуючись
ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»,
м.Київ до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА», м.Донецьк про
стягнення 2444,62грн. страхового
відшкодування в порядку регресу -
задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр-т Ілліча, буд.100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» (01054, м.Київ,
Шевченківський р-н, вул.Воровського,
буд.33; р/р №4395 в АТ «ОТП Банк», МФО
300528, ) 2444,62грн. страхового
відшкодування в порядку регресу,
1720,50грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 06.02.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та
підписане 11.02.2014р.

Суддя
О.М.
Шилова

надруковано 4 прим.: 1 - до справи,

2 - сторонам, 1 - третій особі