м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24798/13 10.02.14За позовом
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства

Святошинського району
міста Києва

до Фізичної особи-підприємця
Амросієвої Ірини Владиславівни

про стягнення 89480,23 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Сенчило В.В.
(представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Святошинського
району міста Києва (далі - Позивач)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до фізичної
особи-підприємця Амросієвої Ірини
Владиславівни (далі - Відповідач) про
стягнення 79774,64 грн. заборгованості по
сплаті за спожиті комунальні послуги,
3985,08 грн. - інфляційної складової боргу
та 5720, 51 грн. - трьох відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Відповідач є власником нежитлових
приміщень загальною площею 131,60 кв.м.,
розташованих за адресою: м. Київ, вул.
Семашка, б. 16, приміщення №№ 1-12, і хоча у
період з 01.08.2008 по 31.10.2013 ухилявся від
укладання Договору на постачання
комунальних послуг із Позивачем, та
фактично був споживачем комунальних
послуг, а саме теплової енергії,
холодного і гарячого водопостачання і
електроенергії, які надає Позивач у
вказаному будинку.

В той же час Відповідач належним чином
грошове зобов'язання по оплаті наданих
комунальних послуг не виконує.

Представники Відповідача в судові
засідання не з'являлися, хоча судом
було вчинено всі належні дії для
повідомлення їх про призначення справи
до розгляду в засіданнях суду, про час і
місце їх проведення, оскільки ухвали
суду по даній справі надсилалися на
поштові адреси Відповідача, які
містяться в матеріалах справи та
згідно з відомостями з ЄДРЮО та ФОП, а
відтак, будь-які несприятливі наслідки
неявки його представників у судові
засідання покладаються на Відповідача.

Відзив на позов Відповідач не подав.

Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Клопотань про відкладення розгляду
справи від Відповідача не надходило.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи
та, відповідно до статті 75 ГПК України,
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Амросієва
Ірина Владиславівна (Відповідач) є
власником нежитлових приміщень
загальною площею 131,60 кв.м.,
розташованих за адресою: м. Київ, вул.
Семашка, б. 16, приміщення №№ 1-12 та
фактично є споживачем комунальних
послуг, які надає Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
Києва (Позивач).

Як зазначає Позивач, протягом спірного
періоду, а саме з 01.09.2008 по 31.10.2013, з метою
несплати за фактично спожиті послуги,
Відповідач ухилявся від укладення
Договору на постачання комунальних
послуг (з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення) (далі - Договір) із
Позивачем.

Позивач, в свою чергу, протягом
спірного періоду (з 01.09.2008 по 31.10.2013)
надавав Відповідачу вищезазначені
послуги, а Позивач споживав їх, проте за
отримані послуги в повному обсязі не
розрахувався.

Разом з тим, Позивач у 2012 році двічі
звертався до Відповідача з претензією
щодо погашення наявної заборгованості
за комунальні послуги та пропозицією
укласти договір на надання комунальних
послуг. Отримання Відповідачем
зазначених претензій підтверджується
наявністю власноручних підписів,
вчинених Амросієвою І.В. та Амросієвим
Ю.П. на зворотніх боках претензій. Однак
Позивачем не було отримано
обґрунтованої відмови або задоволення
претензій Відповідачем.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, господарський суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Відповідач є
власником нежитлових приміщень
загальною площею 131,60 кв.м.,
розташованих за адресою: м. Київ, вул.
Семашка, б. 16, приміщення №№ 1-12 на
підставі договору купівлі-продажу від
31.01.2008 (копію долучено до матеріалів
справи).

Позивач, натомість, є виконавцем
функцій з своєчасного та якісного
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води, водовідведення,
електропостачання та газопостачання
для потреб споживачів до об'єктів
житлового та нежитлового фонду, у тому
числі на об'єкті за адресою м. Київ, вул.
Семашка, б. 16.

При цьому, за посиланнями Позивача
технічна можливість від'єднати
приміщення Відповідача, що знаходяться
в будинку за адресою м. Київ, вул.
Семашка, б. 16, від системи
централізованого опалення та гарячого
водопостачання відсутня. Відповідачем
не доведено протилежного.

Позивач надає Відповідачу послуги з
постачання теплової енергії, холодного
і гарячого водопостачання і
електроенергії, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
табуляграмами ПАТ "Київенерго" та ПАТ
"Київводоканал".

Відповідач від наданих послуг у
встановленому законом порядку не
відмовлявся. Судом також встановлено,
що сторони у договірних відносинах не
перебувають.

Однак, з матеріалів справи вбачається
факт бездоговірного фактичного
споживання Відповідачем комунальних
послуг у період з 01.09.2008 по 31.10.2013,
заборгованість за які складає 79 774,64
грн., та які були частково оплачені на
суму 1 634,46 грн.

Факт споживання послуг з постачання
теплової енергії, холодного і гарячого
водопостачання і електроенергії
Відповідачем не оспорюється.

Статтями 20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору про надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - своєчасне та
якісне надання послуг, а також
підготовка та укладення із споживачем
договору про надання
житлово-комунальних послуг із
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення
договору про надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і визначена саме
як обов'язок, а не право сторін, тому
сама по собі відсутність письмового
договору між сторонами не є підставою
звільнення від Відповідача від
обов'язку оплатити за спожиті послуги.

Статтею 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що до комунальних послуг
відносяться централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 572 від 08.10.1992 затверджено Правила
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, відповідно до
п. 7 яких, власник та наймач (орендар)
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку, зобов'язаний оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 затверджено Правила
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
відповідно до п. 8 яких послуги
надаються споживачеві згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Згідно з п. 12 вказаних Правил № 630, у
разі встановлення будинкових засобів
обліку теплової енергії споживач
оплачує послуги згідно з їх
показаннями пропорційно опалюваній
площі (об'єму) квартири (будинку
садибного типу) за умови здійснення
власником, балансоутримувачем будинку
та/або виконавцем заходів з утеплення
місць загального користування будинку.

Відповідно до положень п.п. 18, 20 Правил
№ 630, розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
надані послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.

Відтак, зі змісту вищевикладених
нормативних положень вбачається, що в
контексті оплати послуг з
теплопостачання вирішальне значення
має насамперед встановлення споживача
цих послуг, і тільки у випадку, якщо це
неможливо - власника приміщення.

Враховуючи те, що судом встановлено
факт споживання Відповідачем послуг з
постачання теплової енергії, холодного
і гарячого водопостачання і
електроенергії без укладення договору,
то, відповідно до вищенаведених норм
закону, на Відповідача покладається
обов'язок відшкодувати вартість
отриманих послуг.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позовні вимоги про стягнення
вартості фактично спожитої теплової
енергії, холодного та гарячого
водопостачання і електроенергії на
суму 79 774,64 грн. підлягають задоволенню
у повному обсязі.

З наявної в матеріалах справи
претензії від 31.05.2012 № 963 вбачається, що
Позивач звернувся до Відповідача з
вимогою про погашення заборгованості
по сплаті комунальних послуг.
Відповідач, в свою чергу, з моменту
отримання вимоги і до моменту
винесення рішення не здійснив жодних
дій, спрямованих на погашення існуючої
заборгованості. У матеріалах справи
відсутні докази протилежного.

Отже, виходячи з положень статті 610,
статті 611, частини 1 статті 612 ЦК України,
частини 2 статті 193 ГК України,
Відповідач є порушником зобов'язання,
що є підставою для застосування до
нього правових наслідків, встановлених
договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, та у випадку
прострочення, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши наданий Позивачем
розрахунок заборгованості Відповідача
з урахуванням встановленого індексу
інфляції та 3% річних, нарахованих за
весь період прострочення, суд дійшов
висновку про його арифметичну
правильність, обгрунтованість та
відповідність положенням закону, а
відтак, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази сплати Відповідачем
Позивачу нарахованих 3985,08 грн.
інфляційних втрат та 5720,51 грн. - 3%
річних, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
стягнення їх в примусовому порядку.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними
засобами доказування обставин, на які
посилається Позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог

Відтак, заявлені позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог, а отже, на
Відповідача в повному обсязі.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
Амросієвої Ірини Владиславівни (м.
Київ, вул. Жукова, 35/24, кв. 79;
ідентифікаційний номер ) на
користь Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району міста Києва (м.
Київ, вул. Прилужна, 6; ідентифікаційний
код 03366552) 79774 (сімдесят дев'ять тисяч
сімсот сімдесят чотири) грн. 64 коп.
основного боргу, 3985 (три тисячі
дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 08 коп.
інфляційних втрат, 5720 (п'ять тисяч
сімсот двадцять) грн. 51 коп. три
відсотки річних та судовий збір у
розмірі 1789 (одна тисяча сімсот
вісімдесят дев'ять) грн. 60 коп.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.02.2014

Суддя
Сташків Р.Б.