донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

11.02.2014 справа №20/234

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Кододової
О.В.суддівАгапова О.Л., Гези Т.Д.при
секретарі Федоріщевій І.О.за участю
представників сторін: від позивача:Не
з»явився від відповідача: від ВДВС:
Кізілова М.М. (за довіреністю) Не
з»явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні
скаргиКомунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу», м. Донецьк
на ухвалу господарського суду
Донецької області від14.01.2014 року по
справі№20/234 (суддя Фурсова С.М.)за
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Донецькобленерго», м.
Горлівка Донецької областідо
відповідача Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»,
м. Донецькпро за скаргою до про
стягнення заборгованості в сумі
4537976,76грн. Комунального підприємства
«Компанія «Вода Донбасу», м. Донецьк
Відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку, м. Донецьк
визнання неправомірними дій відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку щодо
винесення постанови ВП № 18435684 від 15
листопада 2012 року про стягнення з
комунального підприємства "Компанія
"Вода Донбасу" виконавчого збору;
визнання недійсною постанови ВП № 18435684
від 15 листопада 2012 року про стягнення з
комунального підприємства "Компанія
"Вода Донбасу" виконавчого збору в сумі
436219,49 грн. В С Т А Н О В И В: 07.07.2012року
до господарського суду Донецької
області звернулося Комунальне
підприємство «Компанія «Вода Донбасу»,
м. Донецьк зі скаргою (№03/01/3428) від
06.12.2012року до Відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку, м. Донецьк про визнання
неправомірними дій відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку щодо винесення постанови ВП
№ 18435684 від 15 листопада 2012
року про стягнення з комунального
підприємства "Компанія "Вода Донбасу"
виконавчого збору; визнання недійсною
постанови ВП № 18435684 від 15
листопада 2012 року про стягнення з
комунального підприємства "Компанія
"Вода Донбасу" виконавчого збору в сумі
436 219,49 грн.

Ухвалою господарського суду
Донецької області від 13.01.2014р. у
задоволенні скарги підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» на дії
державного виконавця Державної
виконавчої служби України про визнання
незаконними дій
Червоногвардійського відділу
Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції щодо винесення постанови ВП №
35465118 від 18.12.2012 р. про стягнення з
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору;
визнання недійсною постанови ВП №
35465118 від 18.12.2012р. про стягнення з
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору в
сумі 1 367 115 грн. відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що
самостійне невиконання божником
рішення суду тягне за собою його
примусове виконання, яке своїм
початком має день, наступний за
останнім днем строку, відведеного для
самостійного виконання рішення, та є
підставою для стягненням з боржника
виконавчого збору. При цьому
самостійне виконання боржником
рішення суду (повністю чи частково) вже
після настання початкової дати його
примусового виконання не звільняє
боржника від сплати виконавчого збору
у розмірі, обчисленому у відсотках від
суми, що підлягає стягненню за
виконавчим документом. Як свідчать
матеріали справи та не заперечується
боржником, рішення суду у встановлений
державним виконавцем строк не
виконано, що є безумовною підставою для
застосування наслідків, встановлених
частиною першою статтею 28 Закону
України "Про виконавче провадження", а
саме покладення на боржника
виконавчого збору у розмірі 10
відсотків суми, що підлягає стягненню.

Господарський суд в оспорюваному
рішенні зазначив, що постанова про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 18435684 від 02 квітня 2010 року не
оскаржена або не скасована та є чинною
момент розгляду скарги; у встановлений
постановою про відкриття виконавчого
провадження строк рішення суду
боржником самостійно не виконано;
боржник не звертався до державною
виконавчої служби із заявою про
відкладення виконавчий дій та
поновлення строку для добровільного
виконання рішення.

Місцевий господарський суд дійшов
до висновку, що самостійне виконання
рішення суду боржником відбулося вже
поза межами встановленого постановою
про відкриття виконавчого провадження
строку (зі спливом більш ніж 2 років), а
відтак не спростовує правомірності дій
державного виконавця, пов'язаних зі
стягненням з комунального
підприємства "Компанія "Вода Донбасу"
виконавчого збору, та відсутності у
зв'язку з цим підстав для задоволення
скарги на такі дії відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку.

Також в опорюваному рішенні
зазначається, що 15 квітня 2010 року
старшим державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку винесено
постанову про арешт коштівборжника в
межах суми 33775 566,47 гривень, що належать
комунальному підприємству "Компанія
"Вода Донбасу". Арешт накладено в тому
числі в рамках виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 03 грудня 2009 року у справі № 20/234.
Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року у справі № 2а/0570/4381/2012 вищевказану
постанову про арешт коштів
комунального підприємства "Компанія
"Вода Донбасу" скасовано. З матеріалів
справи також слідує, що державним
виконавцем в ході виконання зведеного
виконавчого провадження вчинялись дії
з виконання рішення господарського
суду Донецької області від 03 грудня 2009
року у справі № 20/234, передбачені
Законом України "Про виконавче
провадження".

Державним виконавцем здійснювались
заходи, спрямовані на виявлення
транспортних засобів, що належать
боржнику, про що свідчить відповідь на
запит державного виконавця, яка
містить перелік транспортних засобів,
що належать комунальному підприємству
"Компанія "Вода Донбасу".

Не погодившись з прийнятою ухвалою,
Комунальне підприємство «Компанія
«Вода Донбасу» звернулося до
Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Донецької
області від 14.01.2014 року по справі №20/234
та задовольнити скаргу.

Апелянт зазначає, що попередня
редакція Закону України «Про
виконавче провадження», захищаючи
права боржника, як сторони виконавчого
провадження, вимагає доказів не факту
направлення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а факту її
отримання боржником. Наявність запису
у журналі вихідної кореспонденції
свідчить лише про проведення
реєстрації супровідного листа до
постанови про відкриття виконавчого
провадження. Ніяких належних письмових
доказів доведення до відома боржника
або пересвідчення в отриманні ним
постанови про відкриття виконавчого
провадження, або доказів вручення цієї
постанови на підставі Інструкції про
проведення виконавчих дій по правилам
вручення судової повістки Державною
виконавчою службою України не надано.

На думку апелянта, до правовідношень
стосовно виконання рішення
господарського суду №20/234 від
03.12.2009року, на виконання якого
02.04.2010року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження,
повинна застосовуватися редакція
Закону України «Про виконавче
провадження», що діяла на той час.

Скаржник зазначає, що виконавчий
збір стягується в разі, якщо рішення
було виконано примусово та
вираховується від фактично стягненої
державним виконавцем суми. Факт не
виконання рішення про стягнення суми
добровільно в установлений для цього
порядок утворює базу для нарахування
виконавчого збору лише за умови
стягнення її державним виконавцем,
який після закінчення строку для
добровільного виконання рішення суду
виконує його примусово. На дату
винесення оскаржуваної постанови з
боржника не було стягнуто у
примусовому порядку жодної суми у
погашення заборгованості за рішенням
господарського суду від 03.12.2009року,
зазначене рішення взагалі не
виконувалося виконавчою службою
примусово. Ніяких доказів, що на
виконання рішення №20/234 від 03.11.2009року
стягувалися грошові кошти державний
виконавець не надав.

Позивач та ВДВС не скористалися
правом участі представників в судовому
засіданні апеляційної інстанції, у
відповідності до ст. 98 Господарського
процесуального кодексу України про
час і місце судового засідання були
повідомлені належним чином. Згідно зі
ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто
за наявними матеріалами, які є
достатніми для розгляду апеляційної
скарги.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду, у
відповідності до ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, на підставі встановлених
фактичних обставин, переглядає
матеріали господарської справи та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді норм
матеріального та процесуального права,
що мають значення для справи.

Згідно з положеннями ст.101, ст.106
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість ухвали місцевого
господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3
ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, ст.43
Господарського процесуального кодексу
України - правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 03 грудня 2009 року
у справі №20/234 позовні вимоги
відкритого акціонерного товариства
"Донецькобленерго" до комунального
підприємства "Компанія "Вода Донбасу"
про стягнення 4 537976,76грн. задоволено
частково. Стягнуто з комунального
підприємства "Компанія "Вода Донбасу"
на користь відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго"
заборгованість за спожиту активну
електричну енергію у розмірі 4362194,92
грн., три відсотки річних у розмірі 21037,63
грн., пеню у розмірі 117384,37 грн., державне
мито у розмірі 25500,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу .

На виконання зазначеного рішення 21
грудня 2009 року господарським судом
Донецької області були видані накази .

Відкрите акціонерне товариство
"Донецькобленерго" 31 березня 2010 року
звернулося до відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку з заявою № 03юр-1023/10 від 19
березня 2010 року про прийняття до
виконання наказу господарського суду
Донецької області від 21 грудня 2009 року
у справі № 20/234 (т.2,а.с.19).

На підставі заяви стягувача 02 квітня
2010 року державним виконавцем винесено
постанову ВП № 18435684 про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання наказу господарського суду
Донецької області від 21 грудня 2009 року
у справі № 20/234, про стягнення з
комунального підприємства "Компанія
"Вода Донбасу" на користь відкритого
акціонерного товариства
"Донецькобленерго" 4362 194,92 грн. (т.1,а.с.136)

Пунктом 2 зазначеної постанови КП
"Компанія "Вода Донбасу" запропоновано
добровільно виконати рішення суду в
строк до 08 квітня 2010 року.

Пунктом 3 постанови боржника
попереджено, що при невиконанні
рішення в наданий для добровільного
виконання строк його буде виконано в
примусовому порядку зі стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

Як доказ направлення 06.04.2010року за
адресою боржника постанови про
відкриття виконавчого провадження
надіслана комунальному підприємству
"Компанія "Вода Донбасу" ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку
надано не засвідчену копію витягу з
журналу реєстрації вихідної
кореспонденції за 2010 рік. (том 2, а.с. 41-44).

09 квітня 2010 року державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку винесено постанову ВП №
18435684 про приєднання виконавчого
провадження № 18435684 до зведеного
виконавчого провадження № 18724113.
(т.3,а.с.5)

Як вбачається з матеріалів справи
боржником виконано самостійно рішення
господарського суду Донецької області
від 3 грудня 2009 року у справі № 20/234, що
підтверджується договором № 517Е/47 від
27 червня 2012 року та платіжним
дорученням № 15 від 23 серпня 2012 року (том
2, а.с. 11-17).

Листом за № 03/01/3189 від 15 листопада 2012
року комунальне підприємство "Компанія
"Вода Донбасу" повідомило відділ
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку про погашення
суми заборгованості, зокрема, за
рішенням господарського суду
Донецької області від 03
грудня 2009 року у справі № 20/234.

Однак, у зв'язку з відсутністю
доказів виконання боржником рішення у
добровільному порядку, 15 листопада 2012
року державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку винесено
постанову ВП № 18435684 про стягнення з
комунального підприємства "Компанія
"Вода Донбасу" виконавчого збору у
розмірі 436 219,49 грн.

Комунальне підприємство «Компанія
«Вода Донбасу», м. Донецьк звернулось
зі скаргою до Відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку, м. Донецьк про визнання
неправомірними дій відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку щодо винесення постанови ВП №
18435684 від 15 листопада 2012 року про
стягнення з комунального підприємства
"Компанія "Вода Донбасу" виконавчого
збору; визнання недійсною постанови ВП
№ 18435684 від 15 листопада 2012 року про
стягнення з комунального підприємства
"Компанія "Вода Донбасу" виконавчого
збору в сумі 436 219,49 грн.

Ухвалою господарського суду
Донецької області від 13.01.2014р. у
задоволенні скарги підприємства
«Компанія «Вода Донбасу» на дії
державного виконавця Державної
виконавчої служби України про визнання
незаконними дій Червоногвардійського
відділу Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції щодо винесення постанови ВП №
35465118 від 18.12.2012 р. про стягнення з
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору;
визнання недійсною постанови ВП
№ 35465118 від 18.12.2012р. про стягнення з
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору в
сумі 1 367 115 грн. відмовлено.

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки,
Донецький апеляційний господарський
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, за
наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції
України та ст. 115 Господарського
процесуального Кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Як вбачається із матеріалів справи на
час відкриття виконавчого провадження
09.04.2010року діяла попередня редакція
Закону України «Про виконавче
провадження»

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

За змістом Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом. Копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження не пізніше наступного дня
надсилається стягувачу, боржнику та
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

Закон України «Про виконавче
провадження» надає боржнику
можливість виконати судове рішення
самостійно у встановлений для
добросовісного виконання строк,
оскільки, у разі його невиконання,
судове рішення буде виконано в
примусовому порядку, що, в свою чергу,
буде мати негативні наслідки для
боржника.

Відповідно до ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження» якщо
боржник у встановлений строк
добровільно не виконав рішення,
державний виконавець невідкладно
розпочинає його примусове виконання.

Згідно до ст.4 Закону України «Про
виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на майно
боржника;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток),

доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення у боржника і передача
стягувачеві певних

предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про
виконавче провадження» витрати
органів державної виконавчої служби
на організацію та проведення
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень є
витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та
коштів виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Кошти виконавчого провадження
складаються з: коштів виконавчого
збору, стягнутого з боржника в
порядку, встановленому статтею 46 цього
Закону; авансового внеску стягувачів
на проведення виконавчих дій згідно
із статтею 48 цього Закону; стягнутих
з боржника витрат на проведення
виконавчих дій; інших надходжень, що не
суперечать законодавству.

За приписами ст.46 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання рішення у строк,
установлений для добровільного його
виконання, з боржника постановою
державного виконавця, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків від фактично стягненої
суми або вартості майна боржника, яке
передане стягувачу за виконавчим
документом, а в разі невиконання
рішення немайнового характеру в
строк, встановлений для
добровільного його виконання, з
боржника після повного виконання
рішення в тому ж порядку стягується
виконавчий збір у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - громадянина і в
розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - з
боржника - юридичної особи.

Постанова про стягнення
виконавчого збору не пізніше ніж
наступного дня після її винесення
надсилається боржнику і може бути
оскаржена до суду в 10-денний строк.

Верховний Суд України в постанові
Пленуму (п.20) зазначив, що відповідно до
статей 45,46 Закону №606-XIV (606-14) витрати
виконавчого провадження та виконавчий
збір стягуються за постановою
державного виконавця з боржника, якщо
останній не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк і воно було виконане примусово.

Суд може визнати стягнення
виконавчого збору необґрунтованим,
якщо встановлений державним
виконавцем строк для добровільного
виконання рішення не узгоджений зі
сторонами, встановленими в ч.2 ст.24
Закону №606-XIV.

З 09.03.2011року набула чинності нова
редакція Закону України «Про виконавче
провадження», стаття 28 якої передбачає,
що у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті
25 цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий
збір стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи.
У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.
Постанова про стягнення виконавчого
збору може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про
виконавче провадження» Сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

15 листопада 2012 року комунальне
підприємство "Компанія "Вода Донбасу"
повідомило відділ державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку про погашення суми
заборгованості, зокрема, за рішенням
господарського суду Донецької області
від 03 грудня 2009 року у справі № 20/234.

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку 15 листопада 2012
року винесено постанову ВП № 18435684 про
стягнення з комунального підприємства
"Компанія "Вода Донбасу" виконавчого
збору у розмірі 436 219,49 грн.

У разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягується (ч.3 ст.27
Закону України «Про виконавче
провадження».)

Згідно ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження» ( в новій
редакції та ст.4 у попередній редакції)
Заходами примусового виконання рішень
є:

1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові
від інших осіб;

2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи ,
будь-яких заходів примусового
виконання судового наказу у цій справі,
визначених ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема,
звернення стягнення на майно або
грошові кошти боржника, тощо Державною
виконавчою службою України здійснено
не було, протилежного сторонами не
доведено.

Судовою колегією не приймаються як
доказ здійснення виконавчих дій з боку
виконавчої служби постанову від
15.04.2010року про арешт коштів боржника в
межах суми 33775566,47грн. , у тому числі в
рамках виконання рішення від 03.12.2009року
у справі №20/234, оскільки зазначена
постанова скасована постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 24.04.2012року у
справі №2а/0570/4381/2012.

Також не приймається як доказ
стягнення заборгованості з боржника у
даній справі платіжна вимога №333/11 від
06.09.2011року на суму 33775566,47грн., оскільки
зазначена вимога видана на підставі
наказу в/л №2а-617 від 27.07.2009року,
виданого Донецьким окружним
адміністративним судом.

Запити не є доказами здійснення
виконавчих дій, які встановлені у ст.32
Закону України «Про виконавче
провадження», а свідчать про
встановлення належності майна,
транспортних засобів за боржником ,
банківських рахунків та ін.

Не приймаються як доказ здійснення
виконавчих дій реєстри платіжних вимог
та докази їх повернення за відсутності
коштів на рахунках, оскільки у
матеріалах справи відсутні докази, що
ці вимоги направлені в межах
виконавчого провадження саме у справі
20/234.

Інших доказів здійснення виконавчих
дій, які передбачені ст.32 Закону
України «Про виконавче провадження» до
матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції, яка
діяла станом на момент прийняття
постанови про стягнення виконавчого
збору) У разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті
25 цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий
збір стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи.
У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування
коштів безпосередньо на рахунок
стягувача. Постанова про стягнення
виконавчого збору може бути оскаржена
в десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно нової редакції Інструкції
"Про проведення виконавчих дій", а саме
п.3.8 у разі якщо в органі ДВС відкрито
кілька виконавчих проваджень про
стягнення коштів з одного боржника,
вони об'єднуються у зведене виконавче
провадження, крім випадків,
передбачених постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011року №845
«Про затвердження Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ».

Пунктом 3.8.1. зазначеної Інструкції
визначено, що виконання зведеного
виконавчого провадження
розпочинається постановою про
об»єднання виконавчих проваджень у
зведене виконавче провадження. Про
приєднання виконавчого провадження до
зведеного виконавчого провадження
виноситься постанова, копія якої
зберігається у зведеному виконавчому
провадженні. Виконавчі провадження
щодо одного боржника об'єднуються у
зведене виконавче провадження або
приєднуються до зведеного виконавчого
провадження не пізніше наступного
робочого дня після закінчення строку,
наданого боржнику для самостійного
виконання.

За зведеним виконавчим провадженням
арешт на майно боржника накладається у
межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору і витрат, пов»язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій. Виконавчий збір за
зведеним виконавчим провадженням
стягується окремо за кожним виконавчим
провадженням, об'єднаним у зведене, у
розмірі 10 відсотків суми, виплаченої
стягувачу за таким окремим виконавчим
провадженням. (п.3.8.2. Інструкції).

Відповідно до ст. 17 Закону України
"Про виконавче провадження" від
21.04.1999року, примусове виконання рішень
державною виконавчою службою
здійснюється на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону, державною
виконавчою службою підлягають
виконанню такі виконавчі документи,
зокрема, як накази суду.

Згідно ст.32 Закону України "Про
виконавче провадження" ( та ст.4 в
редакції чинній на момент відкриття
виконавчого провадження з виконання
наказу у цій справі), визначено
наступний перелік заходів примусового
виконання рішення: 1) звернення
стягнення на майно боржника; 2)
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; 3) вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні; 4) інші заходи,
передбачені рішенням.

Згідно ст.25, ч.3 ст. 27 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції, що
набула чинності з 09.03.2011 року)
нарахування виконавчого збору
пов'язано із початком примусового
виконання рішення шляхом застосування
певних заходів примусового виконання
судового рішення, визначених ст.32
Закону України "Про виконавче
провадження" (в новій редакції від
09.03.2011 року).

В матеріалах справи відсутні докази
проведення органом державної
виконавчої служби будь-яких дій з
примусового виконання судового
рішення відповідно з приписами ст.32
Закону України "Про виконавче
провадження", а тому підстави для
стягнення виконавчого збору були
відсутні, відтак колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, що ухвала господарського
суду Донецької області від 14.01.2014року у
справі №20/234 прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що ухвала
господарського суду Донецької області
від 14.01.2014року у справі №20/234 підлягає
скасуванню, апеляційна скарга
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу», м. Донецьк, задоволенню.

Результати апеляційного провадження
у справі №20/234 оголошені в судовому
засіданні.

Керуючись ст. 49, ст. 99, ст.101, ст.103, ст.104,
ст.105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»,
м. Донецьк на ухвалу
господарського суду Донецької області
від 14.01.2014року у справі №20/234-
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Донецької області від 14.01.2014року у
справі №20/234 - скасувати.

Задовольнити скаргу Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»,
м. Донецьк від 06.12.2012р.
№03/01/3428 на дії виконавчої служби.

Визнати неправомірними дії відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку щодо
винесення постанови ВП №
18435684 від 15 листопада 2012 року про
стягнення з комунального підприємства
"Компанія "Вода Донбасу" виконавчого
збору;

Визнати недійсною постанову ВП №
18435684 від 15 листопада 2012 року про
стягнення з комунального підприємства
"Компанія "Вода Донбасу" виконавчого
збору в сумі 436219,49 грн.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий Кододова О.В.

Судді: Агапов О.Л.

Геза Т.Д.

Надруковано 6екз.:
позивачу-1екз.,

відповідачу-1екз., у справу -
1екз.,ДАГС-

1екз., господарському
суду-1екз., ДВС-

1екз.