м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом ТОВ "Орлан Транс Груп"
до ТОВ "Торговий Дім ОЙЛ
про стягнення 29 079,99 грн
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача Даценко О.І.
(дов. від 02.12.2013)
Від відповідача не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості, у зв"язку з неналежним
виконанням договору на надання
транспортно-експедиційних послуг № 38-Е
від 25.06.2013 у розмірі 29 079, 99 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 13.12.2013 порушено провадження у
розгляду на 26.12.2013.
Представник позивача з'явився в судове
засідання 26.12.2013, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.
В судове засідання 26.12.2013 представник
відповідача не з'явився, причин неявки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином Розгляд справи
призначено на 14.01.2014.
Представник позивача в судове
засідання 14.01.2014 не з'явився, причин
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
В судове засідання 14.01.2014 з'явився
представник відповідача, подав усне
клопотання про відкладення розгляду
справи.
Суд задовольнив дане клопотання.
Розгляд справи відкладено на 04.02.2014.
Представник позивача в судове
засідання 04.02.2014 з'явився, надав
пояснення по суті справи та подав
додаткові докази по справі.
В судове засідання 04.02.2014 представник
відповідача не з'явився, проте через
канцелярію господарського суду м.
Києва подав клопотання про відкладення
розгляду справи.
Суд задовольнив дане клопотання.
Розгляд справи відкладено на 13.02.2014.
В судове засідання 13.02.2014 прибув
представник позивача, дав пояснення по
справі, позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове
засідання 13.02.2014 не з'явився,
витребувані судом докази не подав,
причин неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
Ухвала суду від 04.02.2014 отримана
відповідачем 07.02.2014, що підтверджується
відміткою на звороті ухвали та
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 02 0 (в матеріалах
справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації -адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 13.02.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2013 між ТОВ «Орлан-Транс-Груп»(далі
позивач, перевізник) та ТОВ "Торговий
Дім ОЙЛ ГРУП"(далі відповідач, замовник)
було укладено договір на
транспортно-експедиційні послуги
№38-Е(далі договір № 38).

На підставі Договору № 38 позивач
зобов'язався надати послуги по
перевезенню вантажу автомобільним
транспортом у міжнародному сполученні,
а відповідач зобов'язався належним
чином та своєчасно здійснити оплату
наданих послуг.

Розділом 1 договору № 38 встановлено, що
замовник замовляє, а перевізник надає
послуги з міжнародних і внутрішніх
перевезень вантажів автомобільним
транспортом, а також по організації
таких перевезень.

Конкретні умови кожного замовлення
зазначаються у заявці Замовника і
узгоджуються з Перевізником.

Узгодженою (підтвердженою) вважається
заявка, підписана керівниками або
уповноваженими довіреністю
представниками Сторін, і скріплена
печатками або штампами Сторін. Заявка
обов'язкова для виконання Сторонами і є
невід'ємною частиною цього Договору.
Сторони встановили, що подача та
підтвердження належним чином
посвідчених заявок на перевезення
вантажів може здійснюватися
телефонограмою, телетайпом,
телеграфом, телексом, іншим фіксованим
шляхом. У разі відмови від
підтвердженої заявки Сторона
зобов'язується письмово (по факсу)
повідомити про це іншу Сторону не
пізніше ніж за 48 годин до дати
завантаження при міжнародних
перевезеннях або 24 годин при
внутрішніх перевезеннях.

Згідно розділу 2 договору № 38 замовник
зобов'язується:

Надавати перевізнику заявки не пізніше
ніж за 5 (п'ять) днів, а при внутрішньому
перевезенні - за 1 (один) день до дати
завантаження.

У заявці зазначаються: точна адреса
завантаження/розвантаження, дата і час
прибуття на завантаження, найменування
вантажовідправника, найменування
вантажу, його кількість, включаючи вагу
брутто, характеристику та тип вантажу
та особливості його перевезення (якщо
такі наявні), місце митного
оформлення/очищення, назва митного
переходу на кордоні України, строк
доставки, контактні особи та їх
телефони, відомості про вантаж,
включаючи вагу брутто, вартість послуг,
додаткові умови.

Забезпечити завантаження кожного
автомобіля, наданого перевізником,
пред'явити до перевезення вантаж,
зазначений у Заявці. У разі, якщо вантаж
не розміщений на стандартних
європалетах (1,2 м х 0,8 м), замовник
зобов'язується надати перевізнику
схему розміщення і кріплення вантажу.

Перевізник зобов'язується:

У разі досягнення згоди Сторін щодо
умов конкретного перевезення вантажу,
не пізніше 24 годин з моменту отримання
заявки направити замовнику
підтверджену заявку із зазначенням
державного реєстраційного номера
автомобіля (тягача і напівпричепа) та
прізвища водія (-їв).

Забезпечити виконання всіх послуг,
зазначених у підтвердженій заявці.

Направляти у розпорядження замовника
автомобілі у належному технічному
стані, що відповідають вимогам,
визначеним замовником у заявці.

На виконання умов даного договору ТОВ
«Орлан-Транс-Груп» належним чином та в
повному обсязі надано послуги по
перевезенню вантажу, що
підтверджується:

- Рахунок-фактура КМ-382-13 від 05.07.2013, CMR-
накладна №016747 із відміткою
відповідача про отримання вантажу, Акт
наданих послуг №КМ-382-13 від 05.07.2013
підписаний відповідачем про факт
належного виконання позивачем умов
перевезення. Згідно акту наданих
послуг відповідач мав сплатити за
вказане перевезення кошти в розмірі 14
500,00 гривень.

- Рахунок-фактура КМ-383-13 від 05.07.2013, CMR-
накладна №016771 із відміткою
відповідача про отримання вантажу, Акт
наданих послуг №КМ-383-13 від 05.07.2013
підписаний відповідачем про факт
належного виконання позивачем умов
перевезення. Згідно акту наданих
послуг відповідач мав сплатити за
вказане перевезення кошти в розмірі 14
500,00 гривень.

- Рахунок-фактура КМ-424-13 від 23.07.2013, CMR-
накладна №016908 із відміткою
відповідача про отримання вантажу, Акт
наданих послуг №КМ-424-13 від 23.07.2013
підписаний відповідачем про факт
належного виконання позивачем умов
перевезення. Згідно акту наданих
послуг відповідач мав сплатити за
вказане перевезення кошти в розмірі 14
500,00 гривень.

Зазначені послуги були надані в
повному обсязі та належної якості, що
підтверджується підписаним обома
сторонами актами здачі-прийняття робіт
(надання послуг) та доданими до
матеріалів справи копіями трьох
міжнародних товарно-транспортних
накладних СМR.

Суд враховує, що Закон України "Про
автомобільний транспорт" та Правила
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджені
наказом Мінтрансу України від 14.10.1997
№363, що зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 20.02.1998 за №128/2568
визначають товарно-транспорту
накладну як обов"язковий документ, який
має оформлюватись при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пунктів 1, 11.1 даних Правил
товарно-транспортна накладна є
основним документом на перевезення
вантажів та єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, а
також для розрахунків за перевезення
вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції "Про
договір міжнародного автомобільного
перевезення вантажів" вантажна
накладна є первинним доказом укладання
договору перевезення, умов цього
договору і прийняття вантажу
перевізником.

Вказані СМR позивач надав суду і суд їх
приймає у якості належного та
допустимого доказу виконання
перевезення позивачем.

Відповідно до розділу 3 договору № 38
вартість послуг узгоджується
сторонами у заявках шляхом прийняття
заявки до виконання. Замовник
зобов'язується в порядку й на умовах,
певних даним договором, оплачувати
послуги з перевезення вантажу,
транспортно-експедиторські послуги та
відшкодувати документально
підтверджені витрати перевізника,
пов'язаних з виконанням перевезення за
заявками згідно даного договору.

Розрахунки за цим договором
здійснюються замовником у
безготівковій формі на умовах 100%
оплати протягом місяця з дня
розвантаження автомобіля на підставі
копії рахунку переданого перевізником
за допомогою факсимільного зв'язку, з
подальшим отриманням оригіналу
рахунка, товарно-транспортної
накладної (CMR/TTH) з відміткою
вантажоодержувача про отримання
вантажу, акта приймання-передачі
наданих послуг та податкової
накладної.

Розрахунки по даному договору
здійснюються відповідно до діючого
законодавства України у національній
валюті України - гривні в безготівковій
формі шляхом переказу відповідних
грошових коштів на рахунок
перевізника. У випадку коли сторонами в
заявці на перевезення встановлена
вартість перевезення в іноземній
валюті, розрахунки здійснюються в
національній валюті України за
офіційним курсом Національного банку
України на день оформлення рахунку.

Враховуючи наявність взаємної
заборгованості між позивачем та
відповідачем, ними 08.10.2013 був
підписаний АКТ ПРО ЗАРАХУВАННЯ
ВЗАЄМНИХ ЗАБОРГОВАНОСТЕЙ ТОВ
„ОРЛАН-ТРАНС-ГРУП" і ТОВ «Торговий дім
«ОЙЛ ГРУП».

Як зазначено у п. 4 даного Акту, ТОВ
«Торговий дім «ОЙЛ ГРУП»
зобов'язується протягом трьох
банківських днів з дня підписання
даного акту сплатити на користь ТОВ
«Орлан-Транс-Груп» залишок
заборгованості (29 079,99 грн.) за
транспортно-експедиційні послуги по
договору №38-Е від 25.06.2013, а саме:

- Згідно рахунку КМ-382-13 від 17.07.2013
на суму 79,99 гривень.

- Згідно рахунку КМ-383-13 від 23.07.2013
року на суму 14 500,00 гривень.

- Згідно рахунку КМ-424-13 від 23.07.2013
року на суму 14 500,00 гривень.

Проте, в порушення умов договору № 38 та
АКТУ ПРО ЗАРАХУВАННЯ ВЗАЄМНИХ
ЗАБОРГОВАНОСТЕЙ відповідач вчасно не
розрахувався за надані послуги і
станом на день розгляду справи
непогашена частина заборгованості
відповідача перед позивачем становить
29 079,99 грн.

Отже, внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В силу положень ч.1 ст.903 ЦК України
замовник зобов'язаний оплатити надані
йому послуги в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Різновидом договорів про надання
послуг є договір транспортного
експедирування, за яким, виходячи з
приписів частини 1 статті 929 ЦК України,
одна сторона (експедитор)
зобов'язується за плату і за рахунок
другої сторони (клієнта) виконати або
організувати виконання визначених
договором послуг, пов'язаних з
перевезенням вантажу.

Відповідно до частини 1 статті 53 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
організацію міжнародних перевезень
пасажирів і вантажів здійснюють
перевізники відповідно до міжнародних
договорів України з питань міжнародних
автомобільних перевезень, яким,
зокрема, є Конвенція про договір
міжнародного дорожнього перевезення
вантажів (КДГІВ) від 19.05.1956 (далі -
Конвенція), яка була ратифікована
Україною Законом "Про приєднання
України до Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів" від 01.08.2006.

Статтею 1 Конвенції передбачено, що ця
Конвенція застосовується до будь-якого
договору автомобільного перевезення
вантажів транспортними засобами за
винагороду, коли зазначені в договорі
місце Прийняття вантажу для
перевезення і місце, передбачене для
доставки, знаходяться у двох різних
країнах, з яких принаймні одна є
договірною країною, незважаючи на
місце проживання і громадянство
сторін.

Статтею 3 Конвенції визначено, що
перевізник відповідає як за свої
власні дії та упущення, так за дії та
упущення своїх агентів і всіх інших
осіб, послуги яких він використовує для
виконання перевезення.

Згідно зі статтею 4 Конвенції, договір
перевезення підтверджується
складанням вантажної накладної.
Відсутність, неправильність чи утрата
вантажної накладної не впливають на
існування та чинність договору
перевезення, до якого й у цьому випадку
застосовуються положення цієї
Конвенції.

Частиною статті 5 Конвенції
передбачено, що вантажна накладна
складається в трьох оригінальних
примірниках, підписаних відправником і
перевізником. Ці підписи можуть бути
надруковані чи замінені печатками
відправника і перевізника, якщо це
допускається законодавством країни, в
якій складена вантажна накладна.
Перший примірник передається
відправнику, другий супроводжує
вантаж, а третій залишається у
перевізника.

Згідно з частиною 1 статті 31 Конвенції,
в усіх судових провадженнях, які
виникають у зв'язку із перевезенням,
яке здійснюється відповідно до цієї
Конвенції, позивач може звернутися до
будь-якого суду або арбітражу
договірної країни, визначеної угодою
між сторонами, і на додаток до цього, до
судів або арбітражів країни, на
території якої: а) .відповідач має
звичайне місце проживання або основне
місце розташування свого підприємства
або відділення чи агентства, за
допомогою яких був укладений договір
перевезення, або b) знаходиться місце
отримання вантажу перевізником, або
місце передбачене для його доставки, і
не може звертатися до будь-яких інших
судів або арбітражів.

Загальні положення про перевезення
викладені в ст.908 ЦК України, відповідно
до котрої перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення.
Частиною першою статті 909 ЦК України
передбачено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довіреній їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення і видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві0, а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.4 ст.306 ГК України транспортна
експедиція є допоміжним видом
діяльності, пов'язаною з перевезенням
вантажу.

Відповідно до ст. ст. 929 ЦК України, 316 ГК
України за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу. За
цим договором може бути встановлений
обов'язок експедитора укладати від
свого імені договір перевезення
вантажу, забезпечувати відправку і
одержання вантажу, а також виконання
інших зобов'язань, пов'язаних із
перевезенням.

Положеннями Закону України «Про
транспортно - експедиторську
діяльність» встановлене, що
експедитори надають клієнтам послуги
відповідно до вимог законодавства
України та держав, територією яких
транспортуються вантажі, згідно з
переліком послуг, визначеним у
правилах здійснення транспортно -
експедиторської діяльності, а також
інші послуги, визначені за
домовленістю сторін у договорі
транспортного експедирування.

Ст. 9 Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» встановлено, що
підтвердженням витрат експедитора є
документи (рахунки, накладні тощо),
видані суб'єктами господарювання, що
залучалися до виконання договору
транспортного експедирування, або
органами влади.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність» перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами, складеними мовою
міжнародного спілкування залежно від
обраного виду транспорту або державною
мовою, якщо вантажі перевозяться в
Україні.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність» факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які відображають шлях прямування
вантажу від пункту його відправлення
до пункту його призначення.

Отже, факт несплати відповідачем
позивачу винагороди за отримані
послуги належним чином доведений, а
також доведений обов'язок відповідача
оплатити позивачу винагороду за
отримані послуги, що дає суду підстави
задовольнити позов позивача в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 29 079,99 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Орлан Транс Груп"
задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім ОЙЛ
ГРУП" (02068, м. Київ, Дарницький район, вул.
Драгоманова, буд. 19, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Орлан Транс Груп"
(01034, м. Київ, Святошинський район, вул.
Жмеринська, буд. 30, )
основний борг в розмірі 29 079(двадцять
дев'ять тисяч сімдесят дев'ять) грн. 99
коп., судовий збір в розмірі 1720(одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
18.02.2014