донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

19.02.2014 справа №27/104б

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівМартюхіної Н.О.,
Гези Т.Д., Попкова Д.О.За участю
представників: від апелянта:ОСОБА_4 - за
довіреністювід кредитора: від
боржника:ОСОБА_5 - за
довіреністюрозглянувши апеляційну
скаргу ОСОБА_6, м. Донецькна ухвалу
господарського суду Донецької області
від29.08.2013 рокуу справі№ 27/104б (суддя
Тарапата С.С.)за заявоюОСОБА_7, м.
Донецькдо боржникаФізичної
особи-підприємця ОСОБА_8, м.
ДонецькпробанкрутствоВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької
області 25.08.2010р. порушена справа про
банкрутство Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_8, м. Донецьк відповідно до ст. 52
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Постановою суду від 07.09.2010р. фізичну
особу-підприємця ОСОБА_8, м. Донецьк
визнано банкрутом, відкрита
ліквідаційна процедура строком на 4
місяці до 07.01.2011, ліквідатором
призначений арбітражний керуючий
Толчеєв О.Ю.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 09.02.2011р. припиненні
повноваження ліквідатора Толчеєва О.Ю.,
ліквідатором по справі призначений
арбітражний керуючий Руденок Ю.О.,
строк ліквідаційної процедури
встановлений до 09.06.2011.

Ухвалами господарського суду
Донецької області від 17.08.2011р., 30.12.2011р.,
11.07.2012р., 05.06.2013р., строк ліквідаційної
процедури відповідно продовжувався до
09.12.2011р., 09.06.2012р., 09.12.2012р., 09.09.2013р.

19.06.2013р. до суду надійшла заява
ліквідатора про визнання недійсним
біржового контракту №009339 від 10.04.2010р. з
додатками.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 29.08.2013р. заяву ліквідатора
задоволено.

Визнано недійсним біржовий договір
купівлі-продажу транспортного засобу
від 10.04.2010р. № 009339, укладений між ОСОБА_8,
м. Донецьк та ОСОБА_6, м. Донецьк,
рухомого майна, а саме: автомобіль
марки NISSAN MURANO; рік випуску: 2006р., колір:
чорний; номер: НОМЕР_1; № двигуна:
НОМЕР_2, № кузова: НОМЕР_3

Не погодившись з прийнятою ухвалою
суду першої інстанції ОСОБА_6, м.
Донецьк направив до Донецького
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Донецької області від 29.08.2013 року по
справі № 27/104б про визнання недійсним
біржового договору купівлі-продажу
транспортного засобу від 10.04.2010р. № 009339,
укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

В підтвердження доводів апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції здійснив розгляд справи з
порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована
тим, що оскаржувана ухвала винесена
судом першої інстанції без участі
апелянта в судових засіданнях,
оскільки ним не одержувались
процесуальні документи суду, та він не
міг надавати заперечення та докази по
справі. При цьому оскаржувана ухвала
порушує право приватної власності
апелянта, гарантоване Конституцією
України та спричиняє йому матеріальний
збиток.

На думку апелянта, судом першої
інстанції не було досліджено усі
підстави спірної угоди, не було
заслухано доводів самого апелянта,.

Апелянт вказує, що висновки суду першої
інстанції ґрунтуються на припущеннях
стосовно дійсної вартості спірного
автомобіля, а ні на належних
достовірних доказах.

Апелянт посилається на ті обставини, що
за спірним правочином сторони
дотримались усіх вимог, пред'явлених
законодавством - уклали спірний
правочин у письмовій формі, досягли
згоди щодо усіх істотних умов,
зареєстрували цей правочин відповідно
до діючого законодавства, сплатили за
спірне майно суму грошей двома
платежами - сумою у 200грн., що
передбачено біржовим контрактом і суму
у 240 000,00 грн., що передбачено
відповідною розпискою від 10.04.2010р.

Апелянт зазначає, він не є ані
кредитором боржника, ані зацікавленою
особою, спірна угода не завдала збитку
будь-якому кредитору у цій справі, у
зв?язку з чим, жодна з обставин визнання
правочину недійсним, передбачених ст.
203, 215 Цивільного кодексу України та
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у спірному
правочині не доведена.

Ухвалою від 25.12.2013р. апеляційна скарга
була прийнята до провадження Донецьким
апеляційним господарським судом.

Розгляд апеляційної скарги
відкладався за клопотанням сторін з
метою надання додаткових пояснень та
доказів до справи.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги викладені в
апеляційній скарзі та додаткових
пояснення до неї. Представник
ліквідатора надав заперечення, які
викладені у відзиві на апеляційну
скаргу та в додаткових поясненнях.

Особливості меж перегляду справи в
апеляційній інстанції, передбачені
нормами ст. 101 ГПК України, які
полягають у тому, що у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Нормами частини 2
цієї статті передбачено, що
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судом
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія апеляційної
інстанції встановила наступне.

Господарським судом Донецької області
ухвалою від 25.08.10р. порушена справа про
банкрутство Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_8
м.Донецьк відповідно до ст.52 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Постановою суду від 07.09.10р. Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичну
особу ОСОБА_8 м.Донецьк визнано
банкрутом, відкрита ліквідаційна
процедура строком на 4 місяці до 07.01.11р.,
ліквідатором призначений арбітражний
керуючий Толчеєв О.Ю.

Ухвалою суду від 09.02.11р. припинені
повноваження ліквідатора Толчеєва О.Ю.,
ліквідатором по справі призначена
арбітражний керуючий Руденок Ю.О.,
строк ліквідаційної процедури
встановлений до 09.06.11р.

Ухвалами господарського суду
Донецької області від 17.08.2011р., 30.12.2011р.,
11.07.2012р., 05.06.2013р., строк ліквідаційної
процедури відповідно продовжувався до
09.12.2011р., 09.06.2012р., 09.12.2012р., 09.09.2013р.

19.06.2013р. до суду надійшла заява
ліквідатора про визнання недійсним
біржового контракту №009339 від 10.04.2010р.,
який укладено між ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Розглядаючи вказані вимоги
ліквідатора по суті, суд першої
інстанції здійснив розгляд саме в
межах справи про банкрутство, з чим
апеляційний суд також погоджується,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК
України справи про банкрутство
розглядаються в порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом про банкрутство.

При цьому, враховуючи особливості
процедури банкрутства, господарський
суд вирішує у межах розгляду справи про
банкрутство спори, безпосередньо
пов?язані із здійсненням провадження в
такій справі, в тому числі, про:
визнання недійсним правочинів;
визнання права власності на майно
боржника; оскарження результатів
аукціону з продажу майна боржника тощо.

Отже, в межах справи про банкрутство
підлягають вирішенню спори про
визнання недійсним правочинів, які
безпосередньо пов?язані із здійсненням
провадження в такій справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що в силу ст.25 Закону
ліквідатор з дня свого призначення
здійснює в тому числі такі
повноваження: очолює ліквідаційну
комісію та формує ліквідаційну масу; з
підстав, передбачених частиною десятою
статті 17 цього Закону, подає до
господарського суду заяви про визнання
недійсними угод боржника; вживає
заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб,
тощо.

В даному випадку ліквідатор, керуючись
наданими ст. 25 Закону повноваженнями,
заявив вимогу про визнання недійсним
біржового договору №009339 від 10.04.2010р.,
укладеного між боржником та ОСОБА_6, як
таку, що перешкоджає здійсненню
ліквідаційної процедури у справі про
банкрутства боржника. Подану заяву
ліквідатор обґрунтовує тим, що при
відчужуванні була занижена вартість
автомобілю, який є предметом біржового
контракту №009339 від 10.04.2010р., а саме
автомобіль марки NISSAN MURANO; рік випуску:
2006р.; колір: ЧОРНИЙ; номер: НОМЕР_1; №
двигуна: НОМЕР_2, № кузова: НОМЕР_3, в
порівнянні з дійсною ринковою
вартістю, що спричинило збитки іншим
кредиторам та свідчить про надання
переваги перед іншими кредиторами
боржника.

В заяві про визнання недійсним
біржового контракта №009339 від 10.04.2010р.
ліквідатор зазначає, що біржовий
контракт №009339 від 10.04.2010р. укладений
виключно з метою ухилення від
виконання зобов'язань перед
кредиторами банкрута та підлягає
визнанню недійсним на підставі ч.11ст.17
Закону.

Згідно Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у справі про
банкрутство угода може бути визнана
недійсною відповідно до цивільного
законодавства України на підставах,
передбачених ч. 11 ст. 17 цього Закону.

Так, згідно з п.11 ст.17 Закону, угода
боржника, у тому числі та, що укладена
до винесення господарським судом
ухвали про санацію, може бути визнана
господарським судом за заявою
керуючого санацією, відповідно до
цивільного законодавства недійсною,
якщо: угода укладена боржником із
заінтересованими особами і в
результаті якої кредиторам завдані чи
можуть бути завдані збитки; угода
укладена боржником з окремим
кредитором чи іншою особою протягом
шести місяців, що передували дню
винесення ухвали про санацію, і надає
перевагу одному кредитору перед іншими
або пов'язана з виплатою (видачею)
частки (паю) в майні боржника у зв'язку з
його виходом зі складу учасників
боржника. Все отримане за такою угодою
повертається сторонам.

Суд апеляційної інстанції вказує на те,
що наведені у ч.11 ст.17 Закону про
банкрутство підстави є спеціальними та
безпосередньо пов'язані з відносинами
неспроможності (банкрутства), тому
надають можливість визнати у справі
про банкрутство таку угоду недійсною
як у процедурі санації боржника, так й у
процедурі ліквідації боржника. Закон
про банкрутство не містить жодних
інших спеціальних підстав для визнання
угод боржника саме недійсними.

Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу
України якщо недійсність правочину не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи те, що спеціальні правові
підстави визнання угод боржника
недійсними відповідно до цивільного
законодавства містяться у ч.11 ст.17
Закону, положення останньої підлягають
застосуванню у даному випадку.

При здійснені заходів, спрямованих на
пошук, виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб,
з метою проведення розрахунків з
кредиторами по справі, ліквідатором
було встановлено факт відчуження
незадовго до порушення справи про
банкрутство (25.08.2010р.) Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_8 м.Донецьк рухомого майна:
автомобілю марки NISSAN MURANO; рік випуску:
2006р.; колір: ЧОРНИЙ; номер: НОМЕР_1; №
двигуна: НОМЕР_2, № кузова: НОМЕР_3, який
був проданий ОСОБА_6 10.04.2010р.

Ліквідатор Руденок Ю.О., керуючись
повноваженнями, наданими ст. 25 Закону,
оспорює біржовий договір, укладений
між банкрутом та ОСОБА_6 до порушення
провадження у справі про банкрутство, з
метою повернення відчуженого за цим
контрактом майна до ліквідаційної
маси, його реалізації та задоволення
вимог кредиторів згідно черговості.

10.04.2010р. було укладено біржовий договір
№009339 купівлі-продажу транспортного
засобу: автомобілю марки NISSAN MURANO; рік
випуску: 2006р.; колір: ЧОРНИЙ; номер:
НОМЕР_1; № двигуна: НОМЕР_2, № кузова:
НОМЕР_3, укладеного між Продавцем -
ОСОБА_8 та Покупцем - ОСОБА_6.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 17.05.2010р., що набрало
законної сили, встановлено, що на
момент відчуження спірного
транспортного засобу боржник вже мала
грошові зобов'язання перед кредитором
ОСОБА_7 в сумі 9135000,00грн.

Також на момент укладення біржового
договору у банкрута були грошові
зобов'язання, що виникли на підставі
кредитних договорів та до договорів
поруки, перед кредиторами ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» та ПАТ
«УкрСиббанк».

Згідно реєстру вимог кредиторів,
затвердженого судом станом на 31.07.2012р.,
загальна сума кредиторських вимог на
момент укладання спірного біржового
договору складала 23912191,84грн.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідно до умов
біржового договору №009339 від 10.04.2010р.
ОСОБА_8 продала транспортний засіб
марки NISSAN MURANO; рік випуску: 2006р.; колір:
ЧОРНИЙ; номер: НОМЕР_1; № двигуна:
НОМЕР_2, № кузова: НОМЕР_3 ОСОБА_6 за
ціною 200,00грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи роздруківок з інтернет-сайту
про ціну аналогічних за технічними
властивостями автомобілей станом на 2010
рік, вищевказана вартість спірного
автомобілю є заниженою приблизно в 1000
разів, що свідчить про завдання
кредиторам боржника значних збитків.

Також, апеляційним судом приймається
до уваги в якості доказу вартості
спірного автомобіля надана апелянтом
довідка Головного управління МВС
України в Донецькій області від 12.02.14р.
№ 348, з якої вбачається, що відповідно
до облікових даних центру ДАІ надання
послуг пов?язаних з експлуатацією
транспортних засобів УДАІ ГУ МВС
України в Донецькій області вартсіть
автомобіля NISSAN MURANO; рік випуску: 2006р.;
колір: ЧОРНИЙ; номер: НОМЕР_1; № двигуна:
НОМЕР_2, № кузова: НОМЕР_3 власником
якого є ОСОБА_6 на момент реєстрації,
тобто, 10.04.10р. склала 126823,70 грн.
Зазначене також свідчить про заниження
вартості спірного автомобіля в 600 разів
порівняно із вартістю біржового
договору.

Таким чином матеріалами справи
підтверджується факт укладення
спірного біржового договору боржником
з іншою особою в результаті чого
кредиторам банкрута було завдано
збитків кредиторам.

Що стосується обгрунтувань апелянта
вартості сплаченої за автомобіль у
розмірі 240000 грн. на підставі розписки
від 10.04.10р., яка надана апелянтом до
матеріалів справи, то колегія суддів
апеляційної інстанції не приймає цей
доказ до уваги з урахуванням
наступного.

Згідно ст.ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд першої
інстанції у визначеному законом
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Копія розписки від 10.04.2010р,. яка
знаходиться в матеріалах справи та
додана до апеляційної скарги, щодо
отримання ОСОБА_8 сплати від ОСОБА_6 240
000,00грн., взагалі не вважається належним
та допустимим доказом оплати
вищезазначеної суми в розумінні
ст.ст.33,34 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки не є первинним документом,
якій фіксує факт здійснення оплати на
суму 240000 грн. як первинний платіжний
документ.

Таким чином, підтвердження фактичної
оплати на суму 240 000,00 грн. в матеріалах
справи відсутнє.

Крім того, дослідивши зміст наданої
розписки, судом апеляційної інстанції
встановлено, що зазначена розписка
свідчить про те, що ОСОБА_8 отримала від
ОСОБА_6 гроші в сумі 240000 грн. за
автомобіль NISSAN MURANO; рік випуску: 2006р.;
колір: ЧОРНИЙ; номер: НОМЕР_1 в
присутності двох свідків 10.04.10р. о 12 год.
00 хв. Підстава, саме у зв?язку з чим та на
виконання якого договору, видана
розписка, із її тексту не
передбачається можливим встановити.

Проте, в цій розписці не вказано, що
вона надана на виконання саме спірного
біржового договору від 10.04.10р., у зв?язку
з чим не може підтверджувати
здійснення оплати саме за спірним
біржовим договором.

Що стосується заперечень апелянта щодо
неповідомлення його про розгляд даної
справи судом першої інстанції та
неотримання ним процесуальних
документів суду, апеляційна інстанція
не вважає такі посилання
підтвердженими матеріалами справи.

Зокрема, в матеріалах справи міститься
копія паспорта ОСОБА_6, відповідно до
якого він є зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1. Зазначені обставини щодо
місця реєстрації місця проживання
апелянтом не заперечуються.

Судом першої інстанції під час
розгляду справи, направлялись належним
чином та своєчасно поштові
відправлення із повідомленням про
вручення адресату саме за вищевказаною
адресою, але вини повертались органом
зв?язку з відміткою: «за закінченням
терміну зберігання». Тобто, ОСОБА_6 не
отримував рекомендовану поштову
кореспонденцію на пошті.

Та обставина, що апелянт проживає
фактично за іншою адресою, про що
представник надав до матеріалів справи
довідки квартальної, не позбавляє його
можливості отримувати поштову
кореспонденцію у відділенні органу
зв?язку за своєю адресою реєстрації в
паспорті.

Відчуження боржником рухомого майна за
півроку до дати порушення провадження
у справі про банкрутство за наявності
значної кредиторської заборгованості
завдає збитків боржнику і його
кредиторам та створює умови, які
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника. У вказаній
справі наявні ті обставини, з якими
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» пов'язує
визнання угод недійсними у межах
справи про банкрутство. При цьому слід
зазначити, що вказані підстави є
спеціальними для визнання угод
недійсними у справі про банкрутство.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції зазначає, що суд першої
інстанції правомірно задовольнив
заяву ліквідатора про визнання
недійсним біржового договору №009339 від
10.04.2010р.

У зв'язку з вищенаведеним колегія
суддів Донецького апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, що ухвала господарського
суду Донецької області від 29.08.2013р. по
справі № 27/104б винесена відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, а тому підлягає залишенню без
змін.

Апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, м. Донецьк на
ухвалу господарського суду Донецької
області від 29.08.2013р. по справі № 27/104б
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського Донецької
області від 29.08.2013р. по справі № 27/104б
залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом 20 днів.

Повний текст постанови підписано
24.02.14р.

Головуючий суддя
Н.О. Мартюхіна

Судді:
Т.Д. Геза

Д.О. Попков