ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 р. Справа № 909/1529/13

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Фрич М. М., при
секретарі судового засідання Ковалюк
С. Я., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Укргазпромбанк",

вул. Дніпровська
набережна, 13, м. Київ,02098

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фітойл",

фактичне
місцезнаходження:

вул. Заводська, 1 А, м.
Калуш, Івано-Франківська область, 77305,

юридична адреса:

вул. Вербицького,буд 5, кв.
1,м. Львів,79013

про стягнення 59 280 грн. 80 коп.
заборгованості

Представники сторін не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укргазпромбанк" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
вимогою до товариства з обмеженою
відповідальністю "Фітойл" про
стягнення заборгованості в розмірі 59 280
грн. 80 коп.

Ухвалою господарського суду від
25.12.2013 року порушено провадження у
справі і призначено розгляд справи на
11.02.2014 року.

Ухвалою суду від 11.02.2014 року
зобов'язано позивача подати суду витяг
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців щодо
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фітойл" та
відкладено розгляд справи на 24.02.2014
року.

В судове засідання представники
сторін не з'явилися, вимоги ухвали від
11.02.2014 року не виконано.

Згідно ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів. З
матеріалів справи вбачається, що
позовна заява про стягнення
заборгованості вих. № 2143 від 20.12.2013 року
надійшла до господарського суду 24.12.2013
року (вх. №14515/13 від 24.12.13). Клопотання
про продовження строку розгляду спору
до суду не надходило.

З приводу зазначеного, суд вважає за
необхідне вказати таке. Відповідно до
підпункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами, запобігаючи,
одночасно, безпідставному затягуванню
вирішення спору та сприяючи
своєчасному поновленню порушеного
права.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши докази у відповідності до ст.
43 Господарського процесуального
кодексу України, суд встановив таке.

У своїй позовній заяві вих. № 2143 від
20.12.2013 року (вх. №14515/13 від 24.12.13) позивач
вказує на те, що 14.12.2011 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Фітойл" (надалі за
текстом - відповідач/позичальник) та
публічним акціонерним товариством
"Укргазпромбанк" (надалі за текстом -
позивач/банк) укладено договір
банківського кредиту №11-КЛ/11-Л2 (надалі
за текстом - кредитний договір).

За умовами кредитного договору банк
надав позичальнику кредит у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії, ліміт
граничної заборгованості за кредитною
лінією - 480 000 грн. 00 коп. (Додаткова угода
№1 від 21.06.2012 року до кредитного
договору), кінцевий строк кредитування
- 20 червня 2013 року (Додаткова угода №1
від 21.06.2012 року до кредитного договору),
процентна ставка за користування
кредитом 5% річних (п.1.1.4. кредитного
договору), а з 18.01.2013 року процентна
ставка за користування кредитом 24,0 %
(Додаткова угода №2 від 27.09.2012 року до
кредитного договору).

Згідно позовної заяви підтвердженням
отримання відповідачем від позивача
кредитних коштів є Меморіальний ордер
№ 2583 від 14.12.2011 року.

Як вбачається з позовної заяви в
забезпечення виконання умов
кредитного договору було укладено
договір застави між Публічним
акціонерним товариством
"Укргазпромбанк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фітойл",
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу Стефанюк О.І. 29 грудня 2011 року за
реєстровим номером 5331 (надалі за
текстом - договір застави). За договором
застави відповідачем було передано в
заставу транспортний засіб марки Toyota,
модель - Highlander, рік випуску - 2011, колір -
сірий, номер шасі (кузова, рами) №
JTEES42A802188022, тип - легковий універсал - B,
реєстраційний номер BC4305CO, право
власності підтверджується Свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
CAK453647, виданого ВРЕВ ДАІ з
обслуговування м. Львова та
Пустомитівського району 29 грудня 2011
року.

Як вказано позивачем в позовній заяві
в ході виконавчого провадження,
відкритого на підставі виконавчого
документа - виконавчого напису за № 432
від 27.02.2013 року, вчиненого на договорі
застави приватним нотаріусом
Київського нотаріального округу
Паракудою І.В., було передано банку
транспортний засіб в рахунок погашення
боргу, за оцінкою - 465 700 грн. 00 коп. В
підтвердження цього позивач наводить
Постанову Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про передачу майна стягувану в
рахунок погашення боргу від 16.10.2013 року
(ВП №36993127).

Згідно позовної заяви 19.11.2013 року
банком було здійснено зарахування
погашення суми кредиту у сумі 430 000 грн.
00 коп. (шляхом звернення стягнення на
предмет застави), а також здійснено
часткове зарахування погашення
відсотків за користування кредитом у
сумі 35 700 грн. 00 коп.

За словами позивача, залишок
заборгованості відповідача по
нарахованим та несплаченим відсоткам
за кредитним договором за період з 01
червня 2013 року по 19.11.2013 року становить
59 280 грн. 80 коп.

Відповідач відзиву на позовну заяву
суду не подав, в судові засідання для
викладення пояснень стосовно обставин
справи не з'являвся.

Виходячи з матеріалів справи та
керуючись вимогами діючого
законодавства, суд дійшов в спірному
випадку наступних висновків.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу
України (надалі за текстом - ЦК України)
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.
Аналогічне правило випливає із ст. 509 ЦК
України. Як вбачається з матеріалів
справи, між сторонами було укладено
договір банківського кредиту
№11-Кл/11-Л2. Відповідно до названого
договору сторони взяли на себе
відповідні зобов'язання. Так, позивач
зобов'язався надати відповідачу
грошові кошти (кредит) у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії, а
відповідач, у свою чергу, зобов'язався
повернути кредит, сплатити проценти за
користування кредитом, комісії та інші
платежі в розмірі, на умовах та в
порядку, що визначені договором.

Згідно ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковий для виконання
сторонами. Ст. 526 ЦК України встановлює,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Розділом 3 договору банківського
кредиту №11-КЛ/11-Л2 від 14.12.2011 року
встановлено, що кредитодавець
зобов'язаний надати позичальнику
грошові кошти (кредит) у розмірі, на
строк і на умовах, встановлених цим
договором (п.3.1.1.), прийняти виконання
зобов'язань, що запропоноване за
позичальника будь-якою іншою особою
(п.3.1.2.), відкрити позичальнику
позичковий рахунок для видачі та
погашення кредиту (п.3.1.3.). Позичальник
зобов'язаний використати кредит на
зазначені в договорі цілі (п.3.2.1.),
повернути кредит в строк у повному
обсязі, у валюті кредиту та в порядку,
що встановлені договором (п.3.2.2.),
платити кредитодавцю щомісячно
проценти за користування кредитом у
валюті кредиту, в розмірі, строки та в
порядку, що встановлені договором
(п.3.2.3.), платити комісії, встановлені
договором, у розмірі, строки та в
порядку, встановлені договором (п.3.2.4.),
повернути достроково кредит у повному
обсязі та сплатити нараховані проценти
незалежно від настання строку
виконання зобов'язання (п.3.2.5.).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1.1.3. договору банківського
кредиту №11-КЛ/11-Л2 від 14.12.2011 року
передбачено, що строк кредиту (строк
кредитування) до 14 червня 2012 року
включно: повернення кредиту
здійснюється частинами в розмірі та в
строки згідно графіку повернення
кредиту. Згідно Додаткової угоди №1 від
21.06.2012 року строк кредиту (строк
кредитування) до 20 червня 2013 року.
Згідно п.1.2. строк сплати процентів за
користування кредитом, комісії за
управління кредитною лінією -
щомісячно, не пізніше п'ятого числа
місяця, наступного за місяцем
користування кредитом, а за останній
місяць користування кредитом -
одночасно з погашенням суми кредиту,
але не пізніше кінцевого терміну
користування кредитом. Пунктом 1.3.
передбачено, що при розрахунку
процентів за користування кредитом
приймається кількість днів у місяці -
календарна, кількість днів на рік: 365
днів - для кредитів, наданих у гривні, 360
днів - для кредитів, наданих в іноземній
валюті.

Позивач взяті на себе зобов'язання
виконав. Це підтверджується наявним в
матеріалах справи меморіальним
ордером № 2583 від 14.12.2011 року, згідно
якого позивач передав відповідачу 520 000
грн. 00 коп. В той же час, в суду відсутні
належні докази про виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань. Це у свою чергу дає право
суду на висновок про порушення
стороною умов договору, а в конкретному
випадку неповернення відповідачем
позивачу в установлені терміни
кредитних коштів.

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 13.12.2013 року загальна
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 59 280 грн. 80 коп.
Решта суми заборгованості була
погашена в рахунок передачі
транспортного засобу та часткового
погашення суми кредиту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання). В
силу ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування
збитків.

Пунктом 5.1. договору банківського
кредиту №11-КЛ/11-Л2 від 14.12.2011 року
передбачено, що у разі порушення
позичальником зобов'язання щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом та комісій
згідно умов договору, позичальник
сплачує кредитодавцю пеню в
національній валюті України за курсом
НБУ на дату нарахування в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми несвоєчасно виконаного
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання зобов'язання.

Відповідач в судові засідання
явку повноважного представника не
забезпечив, не надав суду жодних
пояснень стосовно обставин справи, а
також доказів, які б спростовували
доводи позивача.

За таких обставин вимога позивача
щодо стягнення заборгованості за
договором банківського кредиту
№11-КЛ/11-Л2 від 14.12.2011 року є
обгрунтованою, а отже підлягає до
задоволення.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
за текстом - ГПК України) доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України
встановлено, що суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
задоволенні позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 629, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 43,
44, ч.5 ст.49, ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фітойл" /
фактичне місцезнаходження: вул.
Заводська, 1 А, м. Калуш,
Івано-Франківська область, 77305;
юридична адреса: вул. Вербицького, буд.
5, кв. 1 м. Львів, 79013, ,
поточний рахунок №1 в ПАТ
"Укргазпромбанк", МФО 320843 / на користь
позивача Публічного акціонерного
товариства "Укргазпромбанк" / вул.
Дніпровська набережна, 13, м. Київ, 02098,
, рахунок №373994 у ПАТ
"Укргазпромбанк" м. Київ, МФО 320843 /
заборгованість за договором
банківського кредиту №11-КЛ/11-Л2 від
14.12.2011 року в розмірі 59 280 грн. 80 коп.
(п'ятдесят дев'ять тисяч двісті
вісімдесят гривень вісімдесят копійок)
та судовий збір в сумі 1720 грн. 50 коп.
(одна тисяча сімсот двадцять гривень
п'ятдесят копійок).

Видати наказ після вступу рішення в
законну силу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.02.14

Суддя
Фрич М. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Гавінська Л.Д. 26.02.14