ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2014 р.
Справа № 914/206/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва, при секретарі
судового засідання Н.Фартушку,
розглянув матеріали справи

за позовом: Дочірнього підприємства
«Львівський регіональний центр
«Захід-Авто» Акціонерного товариства
«Укр-Авто», м. Львів;

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів;

про: стягнення 34 215 грн. 58 коп.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Зданкевич О.З. - представник
на підставі довіреності;

відповідача: не з'явився.

Обставини розгляду справи. Ухвалою від
25.01.2014 року судом прийнято до розгляду
позовну заяву та порушено провадження
у справі за позовом Дочірнього
підприємства «Львівський регіональний
центр «Захід-Авто» Акціонерного
товариства «Укр-Авто» до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
34 215 грн. 58 коп. Розгляд справи
призначено на 11.02.2014 року.

У судовому засіданні 11.02.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, наведених у
позовній заяві, подав документи для
долучення документів до матеріалів
справи, вимоги ухвали суду про
порушення провадження у справі
виконав. Відповідач явки представника
не забезпечив, відзиву на позовну заяву
не подав.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.02.2014 року судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Від фіксації судового процесу
технічними засобами представник
сторони відмовився.

Представнику сторони, що брав участь у
судовому засіданні, роз'яснено зміст
ст. ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України щодо
його прав та обов'язків, зокрема про
право заявляти відводи судді.

Суть спору. Спір між сторонами виник у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань згідно з
угодою про розстрочку оплати
заборгованості за відпущені мастильні
матеріали та автозапчастини. Дочірнє
підприємство «Львівський регіональний
центр «Захід-Авто» Акціонерного
товариства «Укр-Авто» (надалі по тексту
рішення - позивач, кредитор згідно з
угодою) звернулося до суду з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі по тексту рішення - відповідач,
боржник згідно з угодою) про стягнення
34 215 грн. 58 коп. заборгованості.

На виконання угоди відповідач
зобов'язаний був здійснити перерахунок
коштів позивачу протягом березня 2012
року-серпня 2013 року. Проте, станом на
січень 2014 року відповідач свої
зобов'язання належним чином не виконав,
що стало підставою для звернення
позивача до суду для вирішення спору.

Відповідач явки представника в судове
засідання не забезпечив, проти позову
не заперечив, наявність боргу не
спростував, докази його погашення не
представив.

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне. 23.01.2012 року сторони
уклали угоду про розстрочку оплати
заборгованості за відпущені мастильні
матеріали та автозапчастини (товар) в
сумі 36 949 грн. 45 коп. (надалі по тексту
рішення - угода) щодо погашення
заборгованості згідно з видатковими
накладними, переліченими в угоді та
долученими до матеріалів справи на
загальну суму 36 949 грн. 45 коп.

Відповідно до п. 1 угоди сторони прийшли
до взаємної згоди, що боржник
зобов'язується сплатити кредитору
кошти за передані матеріали та
автозапчастини (товар) у розмірі 36 949
грн. 45 коп. в порядку та на умовах,
визначених цією угодою.

Згідно з п. 2 угоди боржник не пізніше 14
днів (з моменту вступу в дію цієї угоди)
зобов'язується сплатити на банківський
рахунок кредитора кошти у розмірі 2 000
грн. Решту заборгованої суми боржник
зобов'язується сплатити кредитору з
наступними термінами та сумами
платежів: до 31.03.2012 року 2 000 грн., до
30.04.2012 року 2 000 грн., до 31.05.2012 року 2 000
грн., до 30.06.2012 року 2 000 грн., до 31.07.2012
року 2 000 грн., до 31.08.2012 року 2 000 грн., до
30.09.2012 року 2 000 грн., до 31.10.2012 року 2 000
грн., до 30.11.2012 року 2 000 грн., до 31.12.2012
року 2 000 грн., до 31.01.2013 року 2 000 грн., до
28.02.2013 року 2 000 грн., до 31.03.2013 року 2 000
грн., до 30.04.2013 року 2 000 грн., до 31.05.2013
року 2 000 грн., до 30.06.2013 року 2 000 грн., до
31.07.2013 року 2 000 грн., до 30.08.2013 року 949 грн.
35 коп.

Угода по зобов'язаннях в цілому вступає
в дію після її підписання сторонами.

Відповідач умови угоди належним чином
не виконував. Накладною № 001 від 17.07.2012
року відповідачем повернуто позивачу
товар на суму 2 733 грн. 86 коп., у зв'язку з
чим сума заборгованості, не погашена
відповідачем станом на дату звернення
з позовом, становить 34 215 грн. 58 коп.
Вказану суму і просить стягнути
позивач.

Крім цього, з долучених до матеріалів
справи доказів судом встановлено, що
відповідач сплатив суму, вказану в
угоді, лише частково, на суму 1 000 грн., що
підтверджено копіями банківських
виписок за 28.01.2013 року, 02.08.2013 року, 27.09.2013
року.

Дані факти матеріалами справи
підтверджується, сторонами не
заперечувались та документарно не
спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
підставними, обґрунтованими та такими,
що підлягають до задоволення частково
з огляду на наступне.

Як встановлено судом вище, сторони,
уклавши угоду, визначили порядок
погашення заборгованості відповідачем
перед позивачем.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Угодою сторони визначили порядок та
строки оплати заборгованості, зокрема,
перший платіж потрібно було здійснити
до 31.03.2012 року. Як підтверджено
матеріалами справи, відповідач
здійснював платежі частково і з
порушенням умов угоди, оскільки згідно
з банківськими виписками перерахунок
коштів здійснювався 28.01.2013 року, 02.08.2013
року та 27.09.2013 року.

Сума заборгованості, що підлягає
стягненню з відповідача за порушення
умов угоди про розстрочення
заборгованості, згідно з розрахунком
позивача становить 34 215 грн. 58 коп.
Підтвердженням вказаної суми є угода
від 23.01.2012 року, видаткові накладні та
накладна про повернення товару,
долучені до матеріалів справи та
описані вище.

Однак, при дослідженні наявних у
матеріалах справи доказів, зокрема,
копій банківських виписок, судом
встановлено, що на виконання вимог
угоди від 23.01.2012 року відповідач
здійснив частковий платіж, зокрема на
500 грн., 300 грн., 200 грн., на загальну суму 1
000 грн. у відповідності з банківськими
виписками від 28.01.2013 року, 02.08.2013 року та
27.09.2013 року.

Відтак, станом на момент звернення з
позовом до суду (23.01.2014 року) частина
заборгованості в розмірі 1 000 грн. вже
була погашена, у зв'язку з чим суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог у частині
стягнення 1 000 грн. за безпідставністю.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України, ст. 202 Господарського кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань в частині сплати
коштів у розмірі 33 215 грн. 58 коп.
підтверджено належними доказами, що
дозволяє суду задоволити позовні
вимоги частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Судові витрати, у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд покладає на відповідача
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на
користь Дочірнього підприємства
«Львівський регіональний центр
«Захід-Авто» Акціонерного товариства
«Укр-Авто» (79069, Львівська обл., місто
Львів, вул. Шевченка, будинок 329, ) 33 215 грн. 58 коп.
заборгованості та 1 772 грн. 19 коп. в
рахунок відшкодування сплаченого
судового збору.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
у частині стягнення 1 000 грн. 00 коп.
боргу.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91 -
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повне рішення складене та
підписане 17.02.2014 року.

Суддя
Матвіїв Р.І.