ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р.Справа № 923/1142/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Разюк Г.П.

(склад судової колегії змінено
відповідно до розпорядження секретаря
судової палати ОАГС Разюк Г.П. від
25.02.2014р. №25)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 27.02.2014р.:

від позивача: не з'явились;

від відповідача-1: Зінкевич Д.С., за
довіреністю б/н від 23.04.2013р.;

від відповідача-2: не з'явились;

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1"

на рішення господарського суду
Херсонської області

від 14 січня 2014 року

по справі №923/1142/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів №1"

до відповідачів: 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Каховка
Маркет"

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал Концентрейт"

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та витребування майна

Сторони належним чином
повідомлені про час і місце засідання
суду.

Повна фіксація судового процесу
здійснювалась згідно ст. 129 Конституції
України та ст. 4-4 Господарського
процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 27.02.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 14.01.2014р. по
справі №923/1142/13 відмовлено в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каховка Маркет" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал Концентрейт"
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу №0608-1 від 06.08.2010р. та
витребування майна з посиланням на те,
що ані відповідачем-2, ані позивачем,
які є єдиними сторонами оспорюваного
договору, не надано оригінал
зазначеного договору до суду, що
унеможливлює оцінку наявної в
матеріалах справи фотокопії у якості
доказу дійсного укладення між
сторонами договору купівлі-продажу
№0608-1 від 06.08.2010р., таким чином,
враховуючи викладене в п.п. 2.2., 2.3., 2.4.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в матеріалах справи
відсутні належні докази укладення
оскаржуваного договору, що виключає
можливість визнання його недійсним., за
таких самих обставин не може вважатися
доведеним факт дійсного укладення між
відповідачем-2 і відповідачем-1
договору купівлі-продажу № 4 від
06.08.2010р., яким позивач обґрунтовує
необхідність витребування майна саме
від відповідача-1 як його фактичного
володільця., отже, враховуючи
відсутність доказів вибуття спірного
майна з володіння його власника ТОВ
"Завод будівельних матеріалів №1"та
доказів порушення цього права з боку
відповідача-1, вимоги позивача як
власника не можуть бути захищені в
обраний ним спосіб шляхом витребування
спірного майна від відповідача-1, тому
суд першої інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду першої інстанції,
до Одеського апеляційного
господарського суду звернулось ТОВ
"Завод будівельних матеріалів № 1" з
апеляційною скаргою, в якій позивач
просить скасувати рішення
господарського суду Херсонської
області від 14.01.2014р. по справі №923/1142/13
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ТОВ "Завод
будівельних матеріалів № 1" у повному
обсязі, мотивуючи це тим, що судом
першої інстанції не вірно оцінено той
факт, що надана позивачем копія
договору купівлі-продажу №0608-1 від
06.08.2010р. унеможливлює надання їй оцінки
як доказу дійсного укладання договору
між сторонами, оскільки сторони не
заперечували проти наявності договору,
ними було погоджено ціну майна та
виконані зобов'язання за договором, на
підставі чого відсутня об'єктивна
причина у відмові в задоволенні
позовних вимог.

14.02.2014р. позивач повторно звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, якою також
просить скасувати рішення
господарського суду Херсонської
області від 14.01.2014р. по справі №923/1142/13
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ТОВ "Завод
будівельних матеріалів № 1" у повному
обсязі на аналогічних підставах, які
зазначені в первісній скарзі.

20.02.2014р. від ТОВ "Завод будівельних
матеріалів № 1" до Одеського
апеляційного господарського суду
надійшла заява про відкликання
повторно поданої апеляційної скарги та
повернення судового збору.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду не приймає до
уваги дану заяву, оскільки вона
надійшла після прийняття апеляційної
скарги до провадження, отже, не
розглядатися відповідно до п.5 ст.97
Господарського процесуального кодексу
України.

27.02.2014р. від ТОВ "Каховка Маркет" до
Одеського апеляційного господарського
суду надійшов відзив на апеляційну
скаргу, в якому відповідач-1 не
погоджується з доводами апеляційної
скарги, просить залишити її без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення без змін.

В судове засідання представники
позивача та відповідача-2 не з'явились,
про час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлені належним чином, що
вбачається з рекомендованих
повідомлень про вручення поштових
відправлень від 10.02.2013р.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг ТОВ "Завод
будівельних матеріалів № 1", заслухавши
представника відповідача-1,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті рішення, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційні скарги слід залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду - без змін.

Як стверджує позивач, 06.08.2010р. між ТОВ
"Завод будівельних матеріалів № 1" та
ТОВ "Глобал Концентрейт" укладено
договір купівлі-продажу №0608-1
(оспорюваний договір), на підставі
якого позивач відчужив на користь
відповідача-2 за ціною 349861,01 грн.
наступне майно: водопровідна мережа;
воздуховод по цеху; газопровід;
каналізаційна мережа; конденсаторна
ємкість; блок пост; вимірювальний
пристрій кислотності PH-150MI; комплект:
модуль пам'яті, валік, стойки Designje; ваги
електронні ВЕСТ-150А12Е; контейнер
самоопрокидуючийся ВК-КС, 4-шт.

Позивач стверджує, що в подальшому
спірне майно було відчужене ТОВ "Глобал
Концентрейт" на користь ТОВ "Каховка
Маркет" на підставі договору
купівлі-продажу 06.08.2010р.

Позивач зазначає, що спірний договір
купівлі-продажу було укладено без
попередньої згоди Загальних зборів,
при цьому, Статутом товариства
передбачено, що рішення щодо
відчуження активів Товариства
відноситься до виключної компетенції
Загальних зборів та ухвалюється
Протоколом Загальних зборів
Товариства, відтак ТОВ "Завод
будівельних матеріалів №1" звернулось
до господарського суду Херсонської
області з позовними вимогами про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу №0608-1 від 06.08.2010р. та
витребування спірного майна від ТОВ
"Каховка Маркет" як його фактичного
володільця.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно статті 92 Цивільного кодексу
України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону.

Порядок створення органів юридичної
особи встановлюється установчими
документами та законом.

У випадках, встановлених законом,
юридична особа може набувати цивільних
прав та обов'язків і здійснювати їх
через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Як встановлено пунктом 10.1. Статуту
позивача, який кореспондується з
положеннями статті 58 Закону України
"Про господарські товариства", вищим
органом Товариства є Загальні збори
Засновників (Учасників) Товариства.

Згідно підпункту 15 пункту 10.3. Статуту
позивача до виключної компетенції
Зборів Засновників (Учасників)
належить надання попередньої згоди на
відчуження будь-яких активів
Товариства, якщо таке відчуження не
передбачено річним Бізнес-Планом
Товариства.

У пункті 10.11. Статуту позивача
зазначено, що виконавчим органом
товариства, який здійснює керівництво
поточною діяльністю товариства, є
генеральний директор.

Відповідно до абзаців 9, 14, 15 п. 10.12.
Статуту позивача до повноважень
генерального директора товариства
належить: розпорядження майном та
грошовими коштами товариства з
урахуванням положень зазначених у
пунктах 15), 16), 17), 18), 19) п. 10.3. цього
Статуту; видача від імені Товариства
довіреності; підписання без
довіреності від імені Товариства
договорів (угод, контрактів), в тому
числі зовнішньоекономічних, з
урахуванням положень зазначених у
пунктах 15), 16), 17), 18), 19) п. 10.3. цього
Статуту.

Враховуючи положення підпункту 15
пункту 10.3., абзаців 9, 14, 15 п. 10.12. Статуту
позивача, укладати договори (угоди,
контракти) щодо відчуження будь-яких
активів Товариства належить до
повноважень Генерального директора
або за виданою ним довіреністю іншій
особі за умови надання попередньої
згоди на таке відчуження загальними
зборами ТОВ "Завод будівельних
матеріалів №1" якщо таке відчуження не
передбачено річним Бізнес-Планом
Товариства.

В матеріалах справи відсутні докази
затвердження бізнес-плану ТОВ "Завод
будівельних матеріалів №1" на 2013 рік
загальними зборами вказаного
товариства, а також докази надання
попередньої згоди на відчуження
будь-яких активів ТОВ "Завод
будівельних матеріалів №1".

Отже, враховуючи вищезазначені
положення, суд першої інстанції
правомірно визнав позицію позивача
щодо необхідності обов'язкового
попереднього погодження правочину
щодо відчуження спірного майна з боку
Загальних зборів учасників товариства
обґрунтованою, проте, позовні вимоги
позивача залишено без задоволення, з
огляду на недоведеність факту дійсного
укладення оспорюваного договору.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Апеляційний господарський суд
зазначає, що наявна в матеріалах справи
фотокопія спірного договору, не є
належним та допустимим доказом
підтвердження дійсного його укладання,
оскільки, попри витребування місцевим
господарським судом оригіналу
договору ні відповідачем-2, ані
позивачем, які є сторонами договору,
відповідний оригінал не було
представлено, що унеможливлює надання
оцінки наявної в матеріалах справи
фотокопії.

За таких обставин, враховуючи
положення в п.п. 2.2., 2.3., 2.4. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" та п.
2.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновком суду першої інстанції, що в
матеріалах справи відсутні належні
докази укладення оскаржуваного
договору, отже, не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено.

З аналогічних підстав не може
вважатися доведеним факт дійсного
укладення між відповідачем-2 і
відповідачем-1 договору
купівлі-продажу № 4 від 06.08.2010р., яким
позивач обґрунтовує необхідність
витребування майна саме від
відповідача-1 як його фактичного
володільця.

При цьому, слід зазначити, що ст. 387
Цивільного кодексу України
передбачено право власника майна
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 388 Цивільного кодексу
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно:було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Беручи до уваги недоведеність дійсного
укладення договору купівлі-продажу
№0608-1 від 06.08.2010р. та договору
купівлі-продажу № 4 від 06.08.2010р., а також
відсутність в матеріалах справи
доказів вибуття спірного майна з
володіння його власника ТОВ "Завод
будівельних матеріалів №1"і доказів
порушення цього права з боку
відповідача-1,суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відсутність необхідних умов для
застосування віндикації як способу
захисту права власності позивача.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що рішення господарського
суду Херсонської області від 14.01.2014р. по
справі №923/1142/13 слід залишити без змін,
а апеляційні скарги ТОВ "Завод
будівельних матеріалів № 1" - без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду
Херсонської області від 14.01.2014р. по
справі №923/1142/13 залишити без змін, а
апеляційні скарги - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний
04.03.2014р.

Головуючий суддя
Савицький Я.Ф.

Суддя
Гладишева
Т.Я.

Суддя
Разюк Г.П.