ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.02.2014 Справа № 920/108/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДіТрейд», м. Київ

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 78 811 грн. 92 коп.

Суддя ЛИХОВИД Б.І.

За участі представників сторін:

від позивача: Щерба Т.М., довіреність № 5
від 22.01.2014р.

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні брав участь
секретар с/з Глущенко Є.В.

Суть спору: позивач, згідно вимог
позовної заяви, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 78 811 грн. 92
коп. заборгованості за неналежне
виконання своїх зобов'язань по
договору поставки № 147 від 01.07.2011 року,
укладеного між сторонами у справі, а
також витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у дане судове
засідання подав лист б/н від 17.02.2014р., в
якому викладений перелік неоплачених
відповідачем накладних згідно умов
договору № 147 від 01.07.2011р. Крім того,
представником позивача подана заява
б/н б/д, в якій просить суд долучити до
матеріалів справи Акт звірки
взаєморозрахунків між сторонами,
фіскальний чек та опис вкладення до
цінного листа про направлення даного
Акту звірки відповідачу. Документи
оглянуті судом та долучені до
матеріалів справи.

Відповідач у дане судове засідання
не з`явився, письмового відзиву на
позовну заяву не подав, про місце та час
слухання справи був повідомлений
належним чином. Ухвала господарського
суду Сумської області про порушення
провадження по справі від 23.01.2014р. та
ухвала про відкладення розгляду справи
від 06.02.2014р. направлялись відповідачу
за адресою, вказаною у позовній заяві
та Спеціальному витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а саме:
АДРЕСА_1. Поштові повідомлення про
направлення відповідачу ухвали про
порушення провадження по справі від
23.01.2014р. та ухвали про відкладення
розгляду справи від 06.02.2014р. до суду не
повернулись.

Суд зазначає, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного місця
знаходження юридичних осіб або місце
проживання фізичних осіб - учасників
судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій. Тому
відповідні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Враховуючи, що ухвали суду були
направлені відповідачу за адресою,
зазначеною в матеріалах справи, суд
вважає можливим розгляд справи за
відсутності відповідача за наявними в
матеріалах справи доказами. Таким
чином, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази, суд встановив:

01.07.2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ДіТрейд»
(позивач) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) був
укладений договір поставки № 147,
відповідно до умов якого постачальник
(позивач) зобов'язався передати у
власність покупця (відповідач)
продукцію (товар), а покупець
зобов'язався прийняти товар, оплатити
його в порядку і на умовах,
передбаченими цим договором. Згідно п.
1.2 асортимент та ціна товару
погоджуються сторонами у Специфікації,
яка є невід`ємною частиною цього
договору.

Відповідно до п. 4.1. відповідач
зобов`язаний здійснити оплату за товар
по кожній окремій накладній шляхом
безготівкового переказу грошових
коштів на поточний рахунок позивача
протягом 21 (двадцяти одного)
календарного дня з моменту поставки
кожної партії товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу, тобто із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Договір № 147 від 01.07.2011 року, який
за своєю правовою природою є договором
поставки, підписаний повноважним
представником позивача та
відповідачем, скріплений печатками
сторін, відповідає вимогам,
передбаченим ст. ст. 628, 639, 837 Цивільного
кодексу України щодо змісту та форми
договору, не розірваний сторонами та не
визнаний недійсним в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Позивач свої зобов`язання
відповідно до вищевказаного договору
виконав, що підтверджується
матеріалами справи. Факт поставки
товару відповідачу підтверджується
товарно-транспортними накладними,
підписаними у графі «прийняв»
відповідачем та скріпленими його
печаткою, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Відповідач свої зобов'язання за
договором поставки № 147 від 01.07.2011р.
виконав лише частково (сплачено за
поставлений товар 794 150 грн. 26 коп.,
повернуто позивачу на суму 13 773 грн. 33
коп.), тому його заборгованість перед
позивачем по сплаті за поставлену
продукцію на момент розгляду справи
склала 78 811 грн. 92 коп. Перелік
неоплачених накладних наявний в
матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
на лежним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутно сті конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбаченим цим Кодексом.

Аналогічна норма щодо виконання
зобов`язань міститься в статті 526
Цивільного кодексу України.

Таким чином, відповідач порушив
вимоги вищевказаних норм та умови
укладеного між сторонами договору
поставки № 147 від 01.07.2011р., а саме
допустив прострочення виконання
грошового зобов'язання.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивач, з урахуванням всіх обставин
справи, подав суду достатньо доказів,
які об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію. За
таких обставин, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача є правомірними,
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про
судовий збір», ст.ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, позивачу за рахунок
відповідача відшкодовуються витрати
по сплаті судового збору у розмірі 1 827
грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДіТрейд» (04073, м.
Київ, Оболонський район, вул.
Куренівська, 14-Б; код 34980845) 78 811 грн. 92
коп. боргу, 1 827 грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набранням
рішення законної сили.

Повне рішення складене 19.02.2014 року.

СУДДЯ
Б.І. ЛИХОВИД