ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 лютого 2014 року Справа № 42/553-41/421-70/295-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Бакуліної
С.В.,суддів:Данилової Т.Б.,

Козир Т.П., Малетича М.М., Шевчук
С.Р.,розглянувши заяву Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця"

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду
України від 17.09.2013у справі
№42/553-41/421-70/295-2012за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця"до за
участю третьої особи Публічного
акціонерного товариства "Державна
енергогенеруюча компанія
"Центренерго" Державне підприємство
"Вугілля України"

про стягнення 2106366,69 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "Державна
енергогенеруюча компанія "Центренерго"
про стягнення 2106366,69 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.12.2012 позов задоволено
частково; стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
на користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-західна залізниця" 1842904,38 грн.
- суми боргу, 25 290,35 грн. - витрат за
проведення судової експертизи, 18 442, 06
грн. - державного мита та 234,03 грн. -
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення. Провадження у справі в
частині стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
на користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-західна залізниця" 1301,60 грн. -
припинено. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013 рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.2012 скасовано частково; у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" збору за
зберігання вантажу, штрафу за
неочищення вагонів, плати за
користування вагонами, плати за
перевезення вантажу та додаткових
зборів у загальній сумі 1841993, 09 грн.,
витрат за проведення судової
експертизи у розмірі 25272, 91 грн., витрат
по сплаті державного мита у сумі 18431,53
грн. та витрат на оплату
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу у розмірі 233,91 грн.
відмовлено. В іншій частині рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.09.2013 у даній справі
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013 залишено
без змін.

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
звернулось до Вищого господарського
суду України з заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
17.09.2013 у справі №42/553-41/421-70/295-2012, у якій
просить скасувати дану постанову,
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013 залишити без змін.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 27.08.2012
у справі №31/75-53/486, від 16.02.2011 у справі
№31/52-42/270, від 06.11.2012 у справі №5023/1306/12,
мотивовано неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові Вищого господарського суду
України від 17.09.2013 у справі
№42/553-41/421-70/295-2012, про перегляд якої
просить заявник, суд касаційної
інстанції погодився з висновками суду
апеляційної інстанції про відмову у
позові в частині стягнення
заборгованості у зв'язку з затримкою
розвантаження відповідачем вантажу.
При цьому суд касаційної інстанції
виходив зі встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи,
згідно яких: позивачем не доведено вини
відповідача в затримці розвантаження
вантажу, оскільки Трипільська ТЕС
листами зверталася як до ДП "Вугілля
України" (третя особа), так і до позивача
з проханням зменшити поставку вугілля
до 30-40 вагонів на добу в межах 2500-3000 тонн
на добу, оскільки приписами Державної
інспекції експлуатації електричних
станцій від 14.05.2009 було заборонено
приймати на вугільний склад ТЕС
вугілля понад проектний обсяг, а саме 282
тис.тон., проте третя особа передавала,
а позивач приймав до перевезення
вугілля у більшому обсязі ніж міг
розвантажити відповідач; в затримці
вагонів, які перевищували допустимий
обсяг відвантаження на Трипільську
ТЕС, відсутня вина відповідача; третя
особа та позивач були належним чином
повідомлені про обмеження обсягів
відвантаження.

У постанові від 06.11.2012 у справі №5023/1306/12,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
про наявність підстав для стягнення з
відповідача сум не отриманих платежів
за надані послуги за договором,
укладеним між сторонами. При цьому суд
касаційної інстанції виходив зі
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи, відповідно
до яких: позивач належним чином виконав
зобов'язання за договором та надав
першому відповідачеві послуги з
перевезення вантажів залізничним
транспортом, що підтверджується
первинними документами, висновками
судово-економічної експертизи;
відповідачем не доведено випадків
подачі вагонів в кількості, більшій,
ніж максимальна переробна
спроможність під'їзної колії ТЕС - 231
вагон, оскільки як вбачається з витягу
з Єдиного технологічного процесу (далі
ЄТП) роботи під'їзної колії Зміївської
ТЕС, що примикає до станції Шебелинка
Південної залізниці, в розділі 2 якого
визначено, що подавання вагонів на
фронти навантаження та вивантаження і
їх забирання з фронтів на
приймально-здавальні колії
проводиться локомотивом Зміївської
ТЕС, а відповідно до таблиці 5.1 ЄТП
максимальна переробна спроможність
вантажних фронтів Зміївської ТЕС № 13
та 14, які використовуються для
вивантаження вугілля, становить 231
вагон в добу (при вивантаженні
вагоноперекидачем) та 22 вагони (при
вивантаженні краном), всього 253 вагони,
що аналогічно умовам укладеного
договору.

У постановах від 27.08.2012 у справі
№31/75-53/486, від 16.02.2011 у справі № 31/52-42/270,
на які посилається заявник, суд
касаційної інстанції, у частині, що
стосується доводів заявника, дійшов
висновку щодо наявності підстав для
стягнення з відповідача
заборгованості, у зв'язку з затримкою
розвантаження відповідачем вантажу, з
огляду на встановлені фактичні
обставини справи, згідно яких:

- відповідачем не доведено, що затримка
вантажу виникла у зв'язку з обмеженням
технічної можливості його складу на
приймання вугільної продукції та
виведення в ремонт вагоноперекидача,
оскільки саме відповідач мав
врегулювати обмеження поставки
продукції з вантажовідправником, проте
останнім не вжито всіх заходів для
попередження порушення, зокрема, щодо
врегулювання в установленому
законодавством порядку скорочення
поставок вугілля з
вантажовідправником (справа №31/75-53/486);

- дорожніми відомостями та актами
загальної форми підтверджується, що
вугілля, яке надходило протягом
спірного періоду на адресу
відповідача, розвантажувалися
останнім несвоєчасно, що потягло
затримку вагонів на під'їзних коліях та
прилеглих станціях, що зумовило
надання позивачем додаткових послуг зі
зберігання цих вантажів та інших
послуг; відповідно розрахунків, надані
позивачем послуги за договором,
відповідачем оплачено частково (справа
№ 31/52-42/270).

З наведеного вбачається, що відповідні
правові висновки, покладені в основу
згаданих постанов суду касаційної
інстанції, не можна розцінювати як
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
оскільки при їх прийнятті суд
касаційної інстанції виходив з різних
фактичних обставин справи.

З огляду на зазначене відсутні
передбачені статтею 11116 ГПК України
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Державному
територіально-галузевому об'єднанню
"Південно-Західна залізниця" у допуску
справи №42/553-41/421-70/295-2012 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяС.Бакуліна
СуддіТ.Данилова Т.Козир М.Малетич
С.Шевчук