м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1201/14 19.02.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноменеджмент»
до Дочірнього підприємства
«Строй - Маркет Груп»
про стягнення 504 214,38 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
Від позивача: Тавлуй А.В. - по дов.
№б/н від 17.02.2014р.
Від відповідача: не з»явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноменеджмент»
про стягнення з Дочірнього
підприємства «Строй - Маркет Груп» 504
214,38 грн., із яких: 500 000 грн. основного
боргу, 780,82 грн. - три проценти річних, 3
383,56 грн. - пені та штраф 50,00 грн. Позовні
вимоги обґрунтовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
поворотної фінансової допомоги №2 від
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014р. порушено провадження
у справі №910/1201/14, розгляд якої
призначено у судовому засіданні на
19.02.2014 р. за участю представників
В судовому засіданні 19.02.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребувані
ухвалою суду докази та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
відповідачем 12.02.2014 р.
Місцезнаходження відповідача за
56-А, на яку було відправлено ухвалу
суду, підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
29.01.2014 р. та вказано в позові.
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

26.12.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Техноменеджмент»
(надалі позивач) та Дочірнім
підприємством «Строй - Маркет Груп»
(надалі відповідач) було укладено
договір безвідсоткової поворотної
фінансової допомоги №2.

Відповідно до п. 1.1. договору позивач в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, надає відповідачу
безвідсоткову фінансову допомогу, а
відповідач зобов'язується повернути
зазначену суму в обумовлений цим
договором термін.

Сума безвідсоткової поворотної
фінансової допомоги становить 500 000 грн.
(п. 2.1 договору).

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору безвідсоткової
фінансової допомоги не було повернуто
надані позивачу грошові кошти, в
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 500 000,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (п. 1 ст. 628
Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1. договору сума
визначена сторонами в розмірі 500 000 ,00
грн.

Як свідчать матеріали справи позивачем
відповідачу було перераховано грошові
кошти в сумі 500 000 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№1 від 27.12.2013р., належним чином
засвідчена копія долучена до
матеріалів справи.

Пунктом 4.2 договору визначено, що
відповідач зобов'язується повернути
позивачу суму безвідсоткової
поворотної фінансової допомоги до 08
січня 2014 року.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач взяті на себе зобов'язання
по поверненню грошових коштів в
передбачені договорами строки не
виконав, а відтак, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
500 000,00 грн., що підтверджується
матеріалами справи.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (ст. 1049 ЦК
України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 500 000,00 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги в частині стягнення 500 000 грн.
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення 13 383,56 грн. пені, 780,82 грн. -три
проценти річних, штраф -50,00

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

При укладанні договору сторони
визначили розмір відповідальності за
порушення зобов'язання щодо прострочки
повернення суми безвідсоткової
поворотної допомоги у вигляді пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
(п. 6.2 договору)та штрафу в розмірі
0,01% від суми неповернутої позики (п. 6.1).

Перевіривши правильність нарахування
позивачем пені, річних та штрафу, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог в цій
частині.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Строй -Маркет Груп» (04071, м. Київ, вул.
Ярославська, 56-А, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноменеджмент»
(02090, м. Київ, вул. Сосюри, 6, ) 500 000 грн. 00 коп. основного боргу, 780
грн. 82 коп. - 3% річних, 3 383 грн. 56 коп. -
пені, 50 грн. 00 коп. - штраф, 10 084 грн. 29
коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.02.2014р.

Суддя
Т. Ю. Трофименко