ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р.Справа №
916/2600/13Господарський суд Одеської
області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бєлих К.В.,

за участю представників учасників
процесу:

від позивача Картузов М.Ю.,

від відповідача-1 не з'явився,

від відповідача-2 не з'явився,

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
„АЙСБЕРГ" ЛТД до Комунального
підприємства „Узберіжжя" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ковчег 3000" про
визнання недійсним договору.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.09.2013 р. (суддя Власова С.Г.)
прийнято позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю „АЙСБЕРГ"
ЛТД, порушено провадження у справі №
916/2600/13, справу призначено до розгляду в
засіданні суду.

Розпорядженням голови господарського
суду Одеської області від 04.12.2013 р.
справу № 916/2600/13 у зв'язку з тим, що суддя
Власова С.Г. знаходиться на лікарняному
з 25.11.2013р., з метою дотримання
процесуальних строків, керуючись п.2.7
рішення загальних зборів суддів
господарського суду Одеської області
(протокол № 17-24/11 від 29.11.2011р.),
призначено повторний автоматичний
розподіл справи, за результатами якого
дану справу передано на розгляд судді
господарського суду Одеської області
Лічмана Л.В.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.12.2013 р. прийнято справу №
916/2600/13 суддею Лічманом Л.В. до свого
провадження та призначено її до
розгляду в засіданні суду на 08.01.2014 р.

За правилами ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 08.01.2014 р. розгляд
справи відкладено на 27.01.2014 р., у
судовому засіданні 27.01.2014 р. - на 17.02.2014 р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „АЙСБЕРГ" ЛТД та
Комунальне підприємство „Узберіжжя"
повідомлені про час і місце засідань
господарського суду, що
підтверджується, зокрема,
повідомленнями про вручення поштового
відправлення та розписками їх
представників.

Ухвали господарського суду Одеської
області, направлені на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ковчег 3000", вказану
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
повернулись з відмітками поштової
установи про незнаходження
підприємства або закінчення терміну
зберігання.

З урахуванням викладеного, відсутності
в матеріалах справи іншої адреси
відповідача та того, що на
господарський суд обов'язок з розшуку
учасників процесу не покладено,
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Ковчег 3000"
вважається належним чином
повідомленим про час і місце
проведення судового засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.01.2014 р. відповідно до ч.3
ст.69 ГПК України за клопотанням
позивача продовжено строк розгляду
спору до 20.02.2014 р.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України в
судовому засіданні 17.02.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „АЙСБЕРГ" ЛТД (далі -
ТОВ „АЙСБЕРГ" ЛТД) звернулось до
господарського суду Одеської області
із позовною заявою про визнання
недійсним договору від 31.05.2013 р. № 128 про
пайову участь в утриманні об'єктів
благоустрою, укладеного між
Комунальним підприємством „Узберіжжя"
(далі - КП „Узберіжжя") та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Ковчег
3000" (далі - ТОВ „Ковчег 3000").

Обґрунтовуючи позов, ТОВ „АЙСБЕРГ" ЛТД
посилається, зокрема на положення
ст.ст.203,215 ЦК України, ст.ст.207,208 ГК
України, ст.15 Закону України „Про
благоустрій населених пунктів" та
зазначає, що TOB „Айсберг" ЛТД
виконувало всі вимоги чинного
законодавства України та органу
місцевого самоврядування, а також є
власником тимчасової споруди
торговельного призначення,
розташованої на території об'єкта
благоустрою комунальної власності,
тому мало пріоритетне право на
укладення договору про пайову участь в
його утриманні на 2013 рік, проте таку
угоду КП „Узберіжжя" незаконно уклало
з ТОВ „Ковчег 3000".

Відповідачі відзиви на позов не подали,
а, відтак, розгляд справи здійснено
згідно ст.75 ГПК України за наявними у
ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, перевіривши обґрунтованість їх
доводів, господарський суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову, виходячи з наступного.

31.05.2013 р. між КП „Узберіжжя"
(Підприємство) та ТОВ „Ковчег 3000"
(Користувач) укладено договір № 128 про
пайову участь в утриманні об'єктів
благоустрою (Договір), за умовами якого
Підприємство здійснює заходи з
благоустрою об'єктів, що утримує, а
Користувач бере на себе зобов'язання з
пайової участі в утриманні об'єктів
благоустрою згідно із затвердженим
річним планом заходів з утримання та
ремонту об'єктів благоустрою (п.1.1
Договору). Форма пайової участі
Користувача - грошова, розмір якої
визначається згідно з Порядком
визначення пайової участі власників
(орендарів) будівель та споруд
соціально-культурного, побутового,
торговельного та іншого призначення, а
також власників (орендарів) пунктів
дрібно-роздрібної торговельної мережі
для утримання об'єктів благоустрою,
розташованих в прибережній зоні,
затвердженим рішенням виконавчого
комітету Одеської міської ради від
16.02.2012 р. № 64 (п.1.2 Договору).

Обов'язки Підприємства: здійснювати
поточне утримання та благоустрій
об'єкта благоустрою, а саме утримувати
у належному стані території пляжів
загального користування („Аркадія",
„Отрада", „Дельфін"), зеленої та
прибережної зон, розміщених поміж
пляжів, організовувати повноцінний
відпочинок мешканців та гостей міста
на цій території шляхом залучення
Користувачів до участі у програмі
розвитку прибережної зони
Приморського району м. Одеси...; сприяти
водопостачанню, водовідведенню, вивозу
сміттєвих відходів та
електропостачанню Користувача з
використанням власних інженерних
мереж Підприємства, при наявності
технічних можливостей; контролювати
своєчасність сплати Користувачем
щомісячних сум пайової участі (п.3.1
Договору). Обов'язки Користувача:
своєчасно вносити суму пайової участі,
передбачену Договором, в строки та
порядку, встановлені в розд.4 Договору,
незалежно від результатів
господарської діяльності об'єктів
Користувача протягом всього періоду
дії Договору; експлуатувати об'єкт у
відповідності з його призначенням;
здійснювати самостійно прибирання
території, прилеглої до об'єкта
Користувача, в радіусі 5 метрів (не на
піщаній зоні) та 50 метрів (на піщаній
зоні); утримувати об'єкт благоустрою,
розміщений на пляжі „Аркадія", - літній
майданчик (загальною площею 64 кв.м) в
належному стані та вигляді...; неухильно
виконувати санітарні, протипожежні та
інші норми та правила, рішення органів
виконавчої влади, місцевого
самоврядування та розпорядження
міського голови (п.3.3 Договору).

Договір вступає в дію з 01.06.2013 р. та діє
до 31.10.2013 р. (п.7.1 Договору).

В ст.207 ГК України передбачено, що
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині (ч.1 ст.207 ГК України); виконання
господарського зобов'язання, визнаного
судом недійсним повністю або в частині,
припиняється повністю або в частині з
дня набрання рішенням суду законної
сили як таке, що вважається недійсним з
моменту його виникнення. У разі якщо за
змістом зобов'язання воно може бути
припинено лише на майбутнє, таке
зобов'язання визнається недійсним і
припиняється на майбутнє (ч.3 ст.207 ГК
України).

В абз.1 п.2.7 постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
від 29.05.2013 р. № 11 вказано, що „частиною
третьою статті 207 ГК України
передбачена і можливість припинення
господарського зобов'язання лише на
майбутнє. Отже, якщо зі змісту
господарського договору випливає, що
зобов'язання за цим договором може бути
припинено лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути усе одержане за
ним (наприклад, вже здійснене
користування за договором майнового
найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо), то господарський суд
одночасно з визнанням господарського
договору недійсним (за наявності
підстав для цього) зазначає в
резолютивній частині рішення, що
зобов'язання за договором припиняється
лише на майбутнє."

З огляду на те, що Договір відноситься
до тих угод, за якими неможливо
повернути одержане стороною, адже,
наприклад, надані Підприємством
послуги спожито, зобов'язання за
Договором, у випадку визнання його
недійсним, припиняться лише на
майбутнє, а не з часу їх виникнення.

Разом з тим, в абз.4 п.2.6 цієї ж постанови
пленуму міститься посилання на те, що
не може бути визнаний недійсним
правочин, який не вчинено (договір, який
не укладено).

Як зазначено вище, 31.10.2013 р. Договір на
підставі його п.7.1 припинив дію у
зв'язку із закінченням строку, на який
він укладався, а, отже, на теперішній
час відсутній укладений правочин, про
визнання недійсним якого заявлено
позов.

Таким чином, достатніх правових
передумов для задоволення вимог ТОВ
„АЙСБЕРГ" ЛТД немає, оскільки визнання
недійсною на майбутнє угоди, яка не
вчинена на момент такого визнання,
суперечитиме діючому законодавству.

Керуючись ст.ст.33,34,43,82-85 ГПК України,
вирішив:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня його
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Повний текст рішення підписано 18.02.2014 р.

Суддя
Лічман Л.В.