Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" лютого 2014 р.
Справа № 906/91/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Собецький В.Б. -
засновник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Концерн стирол" (м. Горлівка
Донецької області)

до Приватного сільськогосподарського
підприємства з орендними відносинами
"Селянщинське" (с. Селянщина
Черняхівського району Житомирської
області)

про стягнення 25884,00 грн.

Позивач звернувся з позовом до суду про
стягнення з відповідача 25884,00 грн.
заборгованості.

Позивач свого уповноваженого
представника в судове засідання не
направив, клопотанням від 20.02.14р. №
06.01-4/71-1 представник позивача просив
проводити судове засідання без участі
представника (а.с. 80).

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши надані до
справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач у позовній заяві та
вбачається з матеріалів справи,
відповідно до заявок Аграрного фонду
№31 з/д від 29.12.10р. та №68 з/д від 29.12.10р.
(а.с. 9-10), Публічним акціонерним
товариством "Концерн стирол" (позивач)
для Приватного сільськогосподарського
підприємства з орендними відносинами
"Селянщинське" (власник, відповідач)
були здійснені відвантаження аміачної
селітри, одержувачами якої являлись
ТОВ "Привільнянське ХЗП".

Згідно вказаних заявок, як зазначає
позивач, платником з/д тарифу за
доставку вантажу визначено ПСП з
орендними відносинами "Селянщинське".

За даними позивача, фактична вартість
з/д тарифу за доставку аміачної
селітри, згідно товарно-транспортних
накладних (а.с. 13-18) склала 25884,00грн. з
ПДВ.

Факт надання послуг позивач
підтверджує підписаним сторонами
Актом здачі-приймання робіт (наданих
послуг) №ОУ-0000439 від 28.04.11р. на суму
25884,00грн. (а.с. 11).

Посилаючись на ст. ст. 175, 181
Господарського кодексу України, ст. 901
Цивільного кодексу України, позивач
вказує, що предметом позову є
невиконання відповідачем обов'язків по
оплаті виконаних робіт (наданих послуг)
згідно вищевказаного акту.

Зазначає, що 12.11.13р. на адресу
відповідача було направлено лист (а.с.
19) з вимогою погасити протягом 7 днів з
моменту отримання вимоги суму боргу у
розмірі 25884,00грн., однак останній
залишено без задоволення.

Вважає, що враховуючи отримання 29.11.13р.
відповідачем претензії (а.с. 20), у
відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України,
строк виконання зобов'язання з оплати
послуг за доставку вантажу з/д
транспортом сплив 06.12.13р.

Відповідач відзиву на позовну заяву не
надав.

Дослідивши надані до справи документи,
врахувавши пояснення представника
позивача та приписи законодавства, що
регулює спірні правовідносини,
господарський суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
огляду на наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
28.04.11р. сторонами було підписано Акт
здачі-приймання робіт (надання послуг),
згідно якого позивачем було надано
відповідачу послуги по доставці
вантажу з/д транспортом на загальну
суму 25884,00грн. з ПДВ (а.с. 11).

Згідно зі ст.11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків. У випадках, встановлених
договором або законом, воля сторони до
вчинення правочину може виражатися її
мовчанням.

Частиною 1 статті 181 ГК України
встановлено, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів. Аналогічні норми містить і
ст. 207 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд погоджується з
доводами позивача щодо того, що
підписання акту здачі-приймання
виконаних робіт (послуг) свідчить про
укладення договору про надання послуг
у спрощений спосіб і цей договір є
підставою для виникнення у його сторін
майново-господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Наявними в матеріалах справи
квитанціями по прийманню вантажу (а.с.
13-18) та підписаним сторонами Актом
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ОУ-0000439 від 28.04.11р. підтверджено, що
позивачем було надано відповідачу
послуги на загальну суму 25884,00 грн.

У свою чергу, у відповідача виник
обов'язок оплатити отримані послуги.

За ч.1,3 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
... Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Оскільки 12.11.13р. позивач направив на
адресу відповідача лист-вимогу 06.01-3/37,
відповідно до якої вимагав погасити
заборгованість за надані послуги в
сумі 25884,00грн., і вказана вимога була
отримана відповідачем 29.11.13р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 20), відповідач, з
врахуванням положень ч.2 ст. 530 ЦК
України, повинен був оплатити надані
позивачем послуги у строк до 06.12.13р.
(29.11.13р. + 7 пільгових днів).

Однак, станом на дату розгляду справи,
заборгованість за надані позивачем
послуги відповідачем не погашена.

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести
належними та допустимими у справі
доказами ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін.

Відповідач доказів на спростування
викладених у позовній заяві обставин
суду не надав. При цьому, позивач довів
суду обґрунтованість заявлених
позовних вимог належними та
допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позов підтверджуються
належними доказами, які є в матеріалах
справи, та підлягає задоволенню на суму
25884,00грн.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 75. 82-85 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства з
орендними відносинами "Селянщинське"
(12331, Житомирська обл., Черняхівський
р-н., с.Селянщина, вул. Творогова, буд. 35,
код 03747053)

на користь Публічного акціонерного
товариства "Концерн Стирол" (84610,
Донецька обл., м. Горлівка, Калінінський
р-н., вул. Горлівської дивізії, буд. 10,
код 05761614): 25 884,00 грн. основного боргу; 1
827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.02.14

Суддя
Маріщенко Л.О.

Друк::

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід.).