ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 911/4519/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС», м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Розважівське
Агро-Промислове підприємство»,
Київська область, Іванківський район,
с. Розважів

про стягнення 754557,00 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Рябець Л.В. (довіреність
№103Д-23/103 від 14 березня 201 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Розважівське
Агро-Промислове підприємство» (далі -
відповідач) про стягнення 754557,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору від 20
березня 2013 року за №КП-КИВ-3/13, а саме,
відповідач не повністю сплатив грошові
кошти за надані позивачем послуги, в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість в розмірі 674519,30 грн.
Додатково, за прострочення виконання
зобов'язання позивач нарахував
відповідачу пеню у розмірі 26666,61 грн., 7%
штрафу у розмірі 47217,00 грн., та 3% річних у
розмірі 6153,83 грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 9 грудня 2013
року та призначено справу до розгляду
на 15 січня 2014 року.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
розгляд справи неодноразово
відкладався.

4 лютого 2014 року через канцелярію суду
представником позивача подано заяву
про зменшення розміру позовних вимог.

З урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, позивач
просить суд стягнути з відповідача
674519,30 грн. основного боргу, 40600,52 грн.
пені та 9369,35 грн. 3% річних.

На підставі статті 22 Господарського
процесуального кодексу України судом
прийнято до розгляду заяву про
зменшення розміру позовних вимог,
подальший розгляд справи здійснюється
з урахуванням зазначеної заяви.

11 лютого 2014 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором -
виконавець) та відповідачем (за
договором - замовник) 20 березня 2013 року
укладено договір за №КП-КИВ-3/13.

Пунктом 1 договору встановлено, що
виконавець зобов'язується, в порядку та
на умовах даного договору, на території
сільськогосподарських угідь замовника
надати останньому послуги по збиранню
врожаю сільськогосподарських культур
на пальному замовника, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
надані послуги.

Пунктом 1.2 договору визначено вартість
робіт за 1 зібраний гектар врожаю
сільськогосподарських культур у сумі
270,00 грн.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що
загальний обсяг робіт по збиранню
врожаю складає 6814 га.

Відповідно до пункту 3.3 договору оплата
робіт здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок виконавця на підставі
актів приймання-передачі виконаних
робіт в строк не пізніше ніж через 5
робочих днів з дати підписання
відповідного акту.

Згідно пункту 5.3 договору за
прострочення оплати виконаних робіт
замовник сплачує виконавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що нараховується на суму
заборгованості, за кожен день
прострочення оплати.

На виконання умов договору позивач
виконав роботи на загальну суму 1098519,30
грн., що підтверджується актами
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№6501 від 7 серпня 2013 року та №6328 від 25
липня 2013 року, копії яких наявні в
матеріалах справи та оригінали яких
оглянуто у судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач
частково оплатив виконані позивачем
роботи, в результаті чого за ним
утворилась заборгованість у розмірі
674519,30 грн.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не повністю виконав
умови договору. Зазначений факт
відповідачем не заперечується. Розмір
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи. Вимога позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості, що виникла у
відповідача через порушення умов
договору в розмірі 674519,30 грн. підлягає
задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Розмір пені, нарахованої позивачем, у
сумі 40600,52 грн. є обґрунтованим та
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Нараховані позивачем 3%
річних у сумі 9369,35 грн. є
обґрунтованими, тому позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог
або внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, позивачем зменшено розмір
позовних вимог, судовий збір у розмірі
602,22 грн. підлягає поверненню з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Розважівське агро-промислове
підприємство» (07241, Київська область,
Іванівський район, с. Розважів, вул.
Іванківська, 9, код 03755495) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС» (01033, м.
Київ, вул. Саксаганського, 1, код 37702357) -
674519 (шістсот сімдесят чотири тисячі
п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 30 коп.
заборгованості, 40600 (сорок тисяч
шістсот) грн. 52 коп. пені, 9369 (дев'ять
тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 35
коп. 3% річних та 14489 (чотирнадцять тисяч
чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 78
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 13 лютого 2014
року

Суддя
Заєць Д.Г.