м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 4/30 06.02.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства акціонерного банку
"Укргазбанк"До 1) Відкритого
акціонерного товариства трест
"Київміськбуд-1" імені М.П.Загороднього
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сота-Будінвест" 3)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укргазінвест
Плюс"Простягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Канюк Я.Ю. - за дов.,
Поддимай А.Б.- за дов.;
Від відповідача-1 Наконечний В.В.- за
Від відповідача-2 не з'явився;
Від відповідача-3 не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача 148
945 917,97 грн. заборгованості, з яких:
- 116 700 000 грн. - заборгованість по
- 5 505 377,68 грн. - заборгованість по
процентах, за період з 01.11.2009р. до
- 18 911 033,27 грн. - заборгованості по
процентах прострочена;
- 760 559,02 грн. - заборгованість по
пені за несвоєчасну сплату процентів;
- 7 068 948 грн. - штраф за невиконання
умов Договорів іпотеки;
Позивач просив у рахунок погашення
вказаної заборгованості відповідача-1
звернути стягнення на предмет іпотеки
з початковою ціною продажу з прилюдних
торгів в розмірі 90% від вартості
предметів іпотеки, визначеної
суб'єктом оціночної діяльності
відповідно до законодавства України, а
- виробничий комплекс, загальною
площею 8588,70 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Лебединська, буд.
№6, що належить на праві власності ВАТ
трест «Київміськбуд-1»;
- виробничий комплекс, загальною
площею 4409,80 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Полярна, буд. №10,
що належить на праві власності ВАТ
трест «Київміськбуд-1».
Ухвалою суду від 21.11.2013 залучено до
участі у справі в якості відповідачів:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сота-Будінвест"
(відповідач-2), Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укргазінвест Плюс"
Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем-1 своїх
зобов'язань за Кредитним договором.
Враховуючи те, що зобов'язання ВАТ
"Київміськбуд-1" за Кредитним договором
були забезпечені договорами іпотеки
(без оформлення заставної) №1 від
20.10.2008р. №2 від 20.10.2008р. та договорами
поруки від 03.06.2009р., позивач просив у
рахунок погашення вищезазначеної суми
заборгованості за Кредитним договором
звернути стягнення на предмети іпотеки
за вказаними договорами іпотеки та
стягнути з відповідача-2 (як поручителя)
70 000 000 грн., а з відповідача-3 (як
поручителя) 65 496 818 грн.
В процесі розгляду справи позивач
неодноразово збільшував позовні
вимоги (кількісні показники, у зв'язку
із продовженням користуванням
відповідачем-1 кредитними коштами).
За останнім збільшеннями позовних
вимог, поданими до суду 19.12.2013р. позивач
просить суд стягнути 330 835 536,81 грн., з
- 116 700 000 грн. - заборгованість по
- 1 630 602,74 грн. - заборгованість по
процентах, за період з 01.11.2013р. по
- 161 543 904,12 грн. - заборгованості по
процентах прострочена;
- 21 183 447,95 грн. - заборгованість по пені
за несвоєчасну сплату кредиту;
- 22 705 634 грн. - заборгованість по пені за
несвоєчасну сплату процентів;
- 7 068 948 грн. - штраф за невиконання умов
У рахунок погашення вказаної
заборгованості в розмірі 330 835 536,81 грн.
звернути стягнення на предмет іпотеки
з початковою ціною продажу з прилюдних
торгів в розмірі 90% від вартості
предметів іпотеки, визначеної
суб'єктом оціночної діяльності
відповідно до законодавства України, а
- виробничий комплекс, загальною
площею 8588,70 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Лебединська, буд.
№6, що належить на праві власності ВАТ
трест «Київміськбуд-1»;
- виробничий комплекс, загальною
площею 4409,80 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Полярна, буд. №10,
що належить на праві власності ВАТ
трест «Київміськбуд-1».
Стягнути з відповідача-2, як поручителя
відповідача-1 заборгованість в сумі 70 000
000 грн. (з яких: 50 503 182 грн.
заборгованість за кредитом, 19 496 818 грн.
заборгованість за процентами) та
стягнути з відповідача-3, як поручителя
заборгованість в сумі 65 496 818 грн.
Отже, має місце нова ціна позову, з якої
виходить суд при розгляді справи по
Розгляд справи на прохання сторін
неодноразово відкладався.
Ухвалою від 24.12.2013р. продовжено строк
вирішення спору, відповідно до ст. 69 ГПК
Представник відповідача-1 надав
заперечення на позовні вимоги,
відповідно до яких позов визнав
частково, заперечивши у частині
донарахування відсотків після 31.07.2010р.
та нарахування пені на зазначені
відсотки, також вказав, що позивачем
невірно застосовано подвійну облікову
ставку НБУ в розрахунку заборгованості
пені за несвоєчасне повернення
кредиту, а у частині стягнення пені за
несвоєчасну сплату відсотків за період
з 06.11.2008 по 27.11.2008 в сумі 28 519 грн. та з
08.12.2008 по 10.12.2008 у сумі 3 763,50 грн. слід
відмовити у зв'язку із пропуском у цій
частині строку позовної давності. При
цьому, відповідачем-1 у цьому
запереченні було заявлено клопотання
про застосування строків позовної
давності в один рік до вимог про
стягнення пені за період з 06.11.2008 по
27.11.2008 та з 08.12.2008 по 10.12.2008.
Таким чином, за розрахунками
відповідача-1, з нього підлягає
стягненню пеня за прострочення сплати
кредиту в сумі 21 172 257,53 грн. та процентів
у сумі 8 478 930,30 грн. Відповідач просив
суд, керуючись ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст.
233 ГК, п. 3 ст. 83 ГПК України зменшити
розмір пені за несвоєчасне повернення
кредиту та несвоєчасну сплату
процентів, а також відмовити в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення штрафу за порушення договору
іпотеки щодо страхування.
28.01.2014 відповідачем-2 подані пояснення,
в яких відповідач-2 не заперечує проти
стягнення заборгованості у межах суми
28.01.2014 відповідачем-3 подані пояснення,
в яких відповідач-3 також не заперечив
проти стягнення заборгованості в сумі
Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
01 жовтня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством акціонерним
банком "Укргазбанк", правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
акціонерний банк "Укргазбанк", що
підтверджується статутом АБ
"Укргазбанк" та свідоцтвом про державну
реєстрацію юридичної особи, та
Відкритим акціонерним товариством
трест "Київміськбуд-1" імені М.П.
Загороднього, яке у подальшому на
виконання вимог законодавства змінило
своє найменування на Публічне
акціонерне товариство трест
"Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього,
(Позичальник) було укладено Кредитний
договір №81.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Кредитного
договору Банк надає позичальнику
кредит в сумі 116 700 000 грн. Цільове
призначення (мета) кредиту: на
поповнення обігових коштів.
Згідно з пунктами 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3
Кредитного договору кредит надається з
01 жовтня 2008р. по 25 грудня 2009р.
Позичальник у будь-якому випадку
зобов'язаний повернути кредит у
повному обсязі: в термін, не пізніше 25
грудня 2009 року, якщо тільки не
застосовується інший термін
повернення кредиту, встановлений на
підставі додаткової угоди сторін до
цього Договору або до вказаного
терміну (достроково) відповідно до умов
розділу IV цього Договору. Позичальник
повинен повернути основну суму кредиту
«Укргазбанк», МФО 320472. У разі
ненадходження платежів від
позичальника у встановлені дійсним
Договором строки суми непогашених у
строк платежів перераховуються на
рахунок прострочених кредитів та
прострочених процентів. Кредит
вважається повернутим в момент
зарахування грошової суми в повному
обсязі на відповідний рахунок Банку.
Підпунктом 3.1.1 Кредитного договору
передбачено, Банк зобов'язався на
умовах цього договору відкрити
Позичальнику позичковий рахунок №
320478 та надати Позичальнику кредитні
кошти на умовах, в сумі та термін,
обумовлені цим Договором за умови
оформлення відповідного забезпечення,
що задовольняє вимоги Банку за цим
Факт отримання відповідачем-1
кредитних коштів підтверджується
01.10.2008р. по 17.11.2009р. Отже, Банк належним
чином виконав свої зобов'язання за
Кредитним договором, визначені пунктом
3.1.1 даного договору.
Відповідно до пункту 3.3.1 Кредитного
договору Позичальник зобов'язується
використовувати кредит на зазначені у
цьому Договорі цілі і забезпечити
повернення отриманого кредиту і сплату
нарахованих процентів та комісій у
порядку та терміни, встановлені цим
Згідно з п.п. 1.4.1 та 1.4.2 Кредитного
договору за використання кредитних
коштів у межах встановленого терміну
кредитування процентна ставка
встановлюється в розмірі 20% річних. При
цьому за користування кредитними
коштами понад термін, визначений в п. 1.3
цього Договору, процентна ставка
встановлюється в розмірі 30% річних.
Пунктом 1.4.4 Кредитного договору (зі
змінами та доповненнями згідно з
Договором про внесення змін та
доповнень №6) встановлено, строк сплати
процентів, що будуть нараховані,
починаючи з 01 липня 2009 року - не пізніше
один раз на місяць, не пізніше 5-го числа
місяця, наступного за місяцем
користування кредитом, а також в день
закінчення строку, на який надано
кредит, у відповідності з п. 1.3. цього
Договору, в день дострокового
погашення заборгованості по кредиту,
або в день дострокового розірвання
Строк сплати процентів, що нараховані
за період з 01 листопада 2008 року по 28
лютого 2009 року включно, та процентів, що
будуть нараховані за період з 01 березня
2009 року по 30 червня 2009 року включно -
рівними частинами на протязі періоду з
01 липня 2009 року по 25 грудня 2009 року, а
також в день закінчення строку, на який
надано кредит, у відповідності з п. 1.3
цього Договору, в день дострокового
погашення заборгованості по кредиту,
або в день дострокового розірвання
Проценти сплачуються на рахунок
погашення процентів у термін до
останнього робочого дня місяця, за який
сплачуються проценти), а також в день
закінчення строку, на який надано
кредит, у відповідності з п. 1.3 цього
Договору, в день дострокового
погашення заборгованості по кредиту,
або в день дострокового розірвання
Проте, відповідач-1, отримавши кредит у
сумі 116 700 000 грн. та користуючись
зазначеними коштами, у порушення умов
Кредитного договору свої зобов'язання
за Кредитним договором належними чином
Починаючи з листопада 2008 року та станом
на момент розгляду справи відсотки за
користування кредитом не сплачує.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України (далі -ЦК
України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
Враховуючи дані норми кредитний
договір за своєю правовою природою є
відплатним договором.
Відповідно до статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться (частина 1). Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).
Аналогічні положення містяться і у
статтях 525, 526 ЦК України.
Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
Суду доведено та документально
підтверджено, що починаючи з листопада
2008 року відповідач-1 не виконує своїх
обов'язків по сплаті відсотків за
користування кредитом у встановлений
Кредитним договором строк. Даний факт
сторонами не заперечувався.
Таким чином, враховуючи встановлені
обставини та умови Кредитного
договору, Банк має право вимагати
повернення кредиту та сплати
процентів, нарахованих позивачем
згідно з умовами Кредитного договору.
Відтак, вимога позивача про стягнення з
відповідача-1 кредиту в сумі 116 700 000 грн.
є законною та обґрунтованою, і такою, що
підлягає задоволенню.
Разом з тим, суд вважає, що частковому
задоволенню підлягають вимоги щодо
стягнення простроченої заборгованості
по процентах та пені виходячи з
Як убачається з матеріалів справи та не
заперечується позивачем, Банк листом
№241021/5057 від 23.11.2010р. повідомив
відповідача-1, що згідно з рішенням
засідання правління Банку №32 від 31
серпня 2010 року було припинено
нарахування відсотків, в тому числі й
за Кредитним договором. Останнім днем
нарахування відсотків вважається 31
Із витягу з протоколу № 32 засідання
правління Банку від 31.07.2010р. вбачається,
що Банк вирішив припинити нарахування
відсотків відповідачу-1, у тому числі за
Кредитним договором №81 від 01.10.2008р, у
зв'язку із значним погіршенням
фінансового стану компанії,
незадовільним обслуговуванням боргу
клієнтом, значним терміном експозиції
при реалізації заставного майна,
наявністю позовів Банку до суду проти
позичальника про звернення стягнення
заборгованості за зазначеними вище
кредитними договорами, а також із
наявністю високої ймовірності
прийняття позитивного рішення про
стягнення заборгованості з боржника.
Відповідно до статті 13 Статуту Банку, а
саме пункту 13.1 Правління Банку
здійснює управління поточною
діяльністю Банку. До компетенції
Правління належить вирішення всіх
питань, пов'язаних з управлінням
поточною діяльністю Банку, крім питань,
що законодавством, цим Статутом або
рішенням Загальних зборів віднесені до
виключної компетенції Загальних
зборів та Наглядової ради.

Виключна компетенція Наглядової ради
визначна у пункті 12.5 Статуту, а
виключна компетенція Загальних зборів
визначена у пункті 11.3 Статуту.

Згідно з пунктом 5 статті 59 Закону
України "Про акціонерні товариства"
голова колегіального виконавчого
органу має право без довіреності діяти
від імені товариства, відповідно до
рішень колегіального виконавчого
органу, в тому числі представляти
інтереси товариства, вчиняти правочини
від імені товариства, видавати накази
та давати розпорядження, обов'язкові
для виконання всіма працівниками
товариства.

Отже, Правління Банку прийняло рішення
про припинення нарахування відсотків
по Кредитному договору в межах своїх
повноважень.

Відповідно до пункту 4.1 Кредитного
договору у випадку невиконання та/або
неналежного виконання Позичальником
умов цього договору (в тому числі
несвоєчасного виконання грошових
зобов'язань (з простроченням їх
виконання більше, ніж на один робочий
день), що випливають з цього Договору, а
саме: несплати процентів, комісій
та/або несвоєчасного повернення
кредиту або його частини) Банк має
право на свій розсуд в тому числі
внести зміни/доповнення до цього
Договору в односторонньому порядку
(внести зміни до умов зобов'язань своїх
та/або Позичальника, включаючи зміну
Позичальнику процентної ставки за
користування кредитом та встановлення
її на рівні 30% річних).

Про внесення відповідних
односторонніх змін (доповнень) до цього
Договору, включаючи його розірвання,
Банк попереджає Позичальника не менше,
ніж за сім календарних днів із
зазначенням, які саме зміни (включаючи
розірвання цього Договору) до цього
Договору будуть внесені Банком в
односторонньому порядку. Зміни
(включаючи розірвання цього Договору),
внесені Банком в односторонньому
порядку, набиратимуть чинності в
строки, визначені Банком у таких
письмових змінах, що будуть надіслані
позичальнику, але в будь-якому разі
такі письмові зміни набиратимуть
чинності лише із закінченням
семиденного терміну з дня надіслання
Банком Позичальнику письмового
попередження про внесення Банком в
односторонньому порядку змін
(включаючи розірвання цього Договору)
до цього Договору.

Дослідивши зазначені вище докази, суд
дійшов висновку, що вищевказаний лист
позивача №241021/5057 від 23.11.2010р., який був
надісланий відповідачу-1, є правочином
щодо односторонньої зміни Банком умов
Кредитного договору, право на яке
передбачено пунктом 4.1 Кредитного
договору. Дане рішення про припинення
нарахування процентів відповідачу-1
було прийнято Банком зважаючи на
зазначені у вищевказаному протоколі
№32 засідання правління Банку від
31.07.2010р. обставини.

Судом враховано, що згідно з частинами
2, 3 статті 631 ЦК України договір набирає
чинності з моменту його укладення.
Сторони можуть встановити, що умови
договору застосовуються до відносин
між ними, які виникли до його укладення.

Отже, враховуючи зазначену норму та те,
що відповідачем-1 було акцептовані
зазначені у листі №241021/5057 від 23.11.2010р.
зміни умов Кредитного договору,
позивач мав право припинити
нарахування відсотків і до моменту
вступу в силу зазначених змін (тобто до
закінчення встановленого частиною 2
пункту 4.1 Кредитного договору
семиденного терміну з дня надіслання
Банком відповідачу-1 письмового
повідомлення про внесення Банком в
односторонньому порядку таких змін).

Суд також бере до уваги ту обставину, що
внесені листом № 241021/5057 від 23.11.2010 зміни
умов Кредитного договору не порушують
права відповідача-1, а також не
суперечать вимогам законодавства
(відповідно до статті 605 ЦК України
кредитор має право простити борг
внаслідок звільнення боржника від його
обов'язків).

Матеріали справи не містять доказів
того, що Банк з дотриманням вимог
пункту 4.1 Кредитного договору поновив
нарахування відповідачу-1 відсотків за
користування кредитом.

Враховуючи наведені обставини суд
дійшов висновку про те, що Банк має
право на стягнення відсотків лише
нарахованих за період до 31 липня 2010
року. Отже, прострочена заборгованість
по процентах станом на 31 липня 2010 року
складає 47692465,73 гривень.

Тому, суд задовольняє вимогу про
стягнення з відповідача-1 процентів за
користування кредитними коштами у сумі
47692465,73 грн.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 5.3 Кредитного договору
встановлено, що за порушення строків
(визначених в цьому Договорі)
повернення кредиту та/або сплати
процентів за користування кредитом
Позичальник зобов'язаний сплатити
Банку неустойку (пеню) в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період існування
заборгованості, обчисленої від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення виконання зобов'язань від
дня виникнення такого прострочення до
повного погашення заборгованості.

У відповідності до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
сторони домовляються, що нарахування
пені за прострочення виконання
зобов'язань (щодо строків (визначених в
цьому Договорі) повернення кредиту
та/або сплати процентів за
користування кредитом) припиняється
через один рік від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. Сплата
штрафних санкцій (неустойки, пені) за
цим Договором не звільняє Позичальника
від відшкодування збитків, завданих
Банку, в повному обсязі.

Позивачем на підставі зазначених норм
була нарахована відповідачу-1 пеня за
прострочення сплати кредиту в сумі 21 183
447,95 грн. та процентів в сумі 22 705 634 грн.

Як вбачається з розрахунку пені за
несвоєчасне повернення кредиту,
позивачем неправомірно застосовано
подвійну облікову ставку НБУ, а саме:
згідно постанови НБУ від 07.07.2010 №320 «Про
регулювання грошово-кредитного ринку»
з 08.07.2010р. встановлено облікову ставку в
розмірі 8,5% річних (в той час як позивач
застосовує зменшену ставку НБУ лише з
09.07.2010р.); також, згідно постанови НБУ
від 09.08.2010 №377 «Про регулювання
грошово-кредитного ринку» з 10.08.2010р.
встановлено облікову ставку в розмірі
7,75% річних (в той час як позивач
застосовує зменшену ставку НБУ лише з
11.08.2010р.)

Таким чином, суд погоджується із
запереченнями відповідача-1 в частині
щодо невірного застосування подвійної
облікової ставки НБУ до вимоги про
стягнення пені за несвоєчасне
повернення суми кредиту, у зв'язку із
цим розмір пені за несвоєчасне
повернення кредитних коштів складає 21
172 257,53 грн., вказана сума і підлягає
стягненню з відповідача-1 на користь
позивача.

У судовому засіданні відповідачем-1
було заявлено заяву про застосування
строків позовної давності до вимог про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
відсотків за період з 06.11.2008 по 27.11.2008 у
сумі 28 519 грн. та з 08.12.2008 по 10.12.2008 у сумі 3
763,50 грн.

Відповідно до пункту 5.10 Кредитного
договору строк позовної давності (крім
вимог про стягнення неустойки) за
договором становить три роки у
відповідності до чинного
законодавства України. Позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (пені).

Оскільки позовну заяву Банком подано
до суду 18 грудня 2009 року (згідно з
відбитком штемпелю суду), суд
застосовує строк позовної давності в
один рік до вимог про стягнення пені за
несвоєчасну сплату відсотків за період
з 06.11.2008р. по 27.11.2008р. у сумі 28 519 грн.
(строк позовної давності сплинув
28.11.2009р.) та до вимог про стягнення пені
за несвоєчасну сплату відсотків за
період з 08.12.2008р. по 10.12.2008р. у сумі 3 763,50
грн. (строк позовної давності сплинув
11.12.2009р.).

Таким чином, враховуючи строк позовної
давності та те, що позивачем
неправомірно нараховані відсотки за
користування кредитом за період після
31 липня 2010 року, суд визнає за
правомірне стягнення пені за
несвоєчасну сплату відсотків в сумі 8
478 930,30 грн.

Відповідачем-1 на підставі ст. 233 ГК
України, ч. 3 ст. 551 ЦК України заявлено
клопотання про зменшення розміру пені
за несвоєчасне повернення кредиту та
несвоєчасну сплату відсотків

Частиною 1 статті 233 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно зі збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкції. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, а й інші
інтереси сторін, що заслуговують на
увагу.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до частини 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до підпункту 3.17.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Судом враховано, що позивачем 31.08.2010р.
на засіданні правління АБ «Укргазбанк»
було прийнято рішення про припинення
нарахування відсотків після 31.07.2010р.
відповідачу-1 у зв'язку із значним
погіршенням фінансового стану
компанії, незадовільним
обслуговуванням боргу клієнтом,
значним терміном експозиції при
реалізації заставного майна, наявністю
позовів АБ «Укргазбанк» до суду проти
позичальника про звернення стягнення
заборгованості за кредитними
договорами, а також наявністю високої
ймовірності прийняття позитивного
рішення про стягнення заборгованості з
боржника.

Згідно звіту про фінансові результати
(звіт про сукупний дохід) за 9 місяців
2013р., за 3 квартал збитки товариства
склали 17 294 000 грн., тобто відповідач-1
знаходиться у скрутному фінансовому
стані.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3
Цивільного кодексу України загальними
засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Господарський суд, вирішуючи питання
про стягнення розміру пені, яка
підлягає стягненню з відповідача-1,
який порушив зобов'язання, об'єктивно
оцінив всі надані сторонами докази
неналежного виконання відповідачем-1
своїх зобов'язань, причини неналежного
виконання зобов'язання, враховуючи, що
порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, враховуючи виняткові
обставини, що склалися між сторонами,
прийняття до уваги позивачем складного
майнового стану відповідача-1, у зв'язку
із цим припинення нарахування
відсотків після 31.07.2010р., враховуючи
скрутний майновий стан відповідача-1
станом на момент розгляду справи, суд
керуючись п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного
кодексу України, ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України, п. 3 ст.
83 Господарського процесуального
кодексу України вважає за доцільне
зменшити розмір пені за несвоєчасне
повернення кредиту до 2 000 000 грн. та
зменшити розмір пені за несвоєчасне
повернення відсотків до 1 000 000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

У забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором між Банком
(Іпотекодержатель) та ВАТ трест
«Київміськбуд-1» імені М.П,
Загороднього (Іпотекодавець) було
укладено договір іпотеки (без
оформлення заставної) від 20.10.2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Заєць І.О., та зареєстрований в
реєстрі № 8952 (далі - Договір іпотеки №
1).

Відповідно до пункту 1.1 Договору
іпотеки дійсний договір забезпечує всі
вимоги Іпотекодержателя, які
випливають з Кредитного договору,
укладеного між Іпотекодержателем та
Позичальником - ВАТ "Київміськбуд-1", за
умовами якого позичальник
зобов'язувався не пізніше 25 грудня 2012
року повернути кошти у розмірі 116 700 000
грн., сплатити проценти за користування
кредитом в розмірі 20 % річних та штрафні
санкції у розмірі і випадках,
передбачених кредитним та цими
договорами.

Згідно з пунктом 2.1 Договору іпотеку № 1
предметом іпотеки є: нерухоме майно -
виробничий комплекс, загальною площею
8588,70 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Лебединська, буд. №6 (шість), а
саме: адміністративний корпус бази
УВТК (літера А), площею 1461,60 кв.м.,
виробниче (закритий склад бази) (літера
Б), площею 5216,50 кв.м., виробниче (головний
склад бази) (літера В), площею 1910,60 кв.м.
та належить Іпотекодавцю на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності серії ВК номер 010000284,
виданого 28 березня 1997 року Головним
управлінням житлового господарства та
майна міста Києва Київської міської
державної адміністрації від 28.03.1997
року, на підставі Наказу «Про
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна» за № 105-В від 21
березня 1997 року та зареєстрованого 07
квітня 1997 року КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» в реєстровій книзі
під реєстровим № 225-з.

Відповідно до пункту 2.3 Договору
іпотеки № 1 згідно звіту експерта про
вартість об'єкта експертної оцінки,
складеного 17 жовтня 2008 року ТОВ
«Експортно-консалтинговий союз», яке
діє на підставі Свідоцтва про
реєстрацію в Державному реєстрі
оцінювачів № 2745 від 04.05.2005 p., предмет
іпотеки оцінено в 92 469 240 грн.

Сторони визначили початкову ціну
продажу предмета іпотеки з прилюдних
торгів у разі набуття звернення
стягнення з предмета іпотеки в розмірі
90% від вартості предмету іпотеки,
визначеної суб'єктом оціночної
діяльності відповідно до
законодавства України.

Статтею 577 ЦК України передбачено, що
застава нерухомого майна підлягає
державній реєстрації у випадках та в
порядку, встановлених законом.

Предмет іпотеки було внесено до
Державного реєстру іпотек (витяг №
21372693 від 22.06.2009) та до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна (витяг № 21372476).

Також, в забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором між
Банком та відповідачем-1 було укладено
Договір іпотеки (без оформлення
заставної) від 20.10.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського округу Заєць І.О., та
зареєстрований в реєстрі за № 8955 (далі -
Договір іпотеки № 2).

Відповідно до пункту 2.1 Договору
іпотеки № 2 предметом іпотеки є:
нерухоме майно - виробничий комплекс,
загальною площею 4409,80 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Полярна, буд. №10 (десять), а саме:
адміністративно-побутовий корпус УМБ,
площею 1282,00 кв.м., ремонтні майстерні,
площею 2149,50 кв.м., майстерні та гаражі,
площею 978,30 кв.м. та належить
Іпотекодавцю на праві власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на виробничий комплекс серії ВК номер
010000285, виданого 28 березня 1997 року
Головним управлінням житлового
господарства та майна міста Києва
Київської міської державної
адміністрації, на підставі Наказу «Про
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна» за № 105-В від 21
березня 1997 року та зареєстрованого 07
квітня 1997 року в Бюро технічної
інвентаризації м. Києва, записано в
реєстровій книзі під № 2043-П.

Відповідно до пункту 2.3 Договору
іпотеки № 2 згідно звіту експерта про
вартість об'єкта експертної оцінки,
складеного 17 жовтня 2008 року ТОВ
«Експортно-консалтинговий союз», яке
діє на підставі Свідоцтва про
реєстрацію в Державному реєстрі
оцінювачів № 2745 від 04.05.2005 p., предмет
іпотеки оцінено в 48 909 720 грн.

Предмет іпотеки було внесено до
Державного реєстру іпотек (витяг №
21372798) та до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
(витяг № 21372525).

Пунктами 6.1 Договорів іпотеки №1 та №2
встановлено, що Банк (Іпотекодержатель)
набуває права звернути стягнення та
реалізувати предмет іпотеки зокрема у
наступному випадку, якщо у момент
настання строку виконання зобов'язання
за кредитним договором воно не буде
виконано належним чином, а саме: при
повному або частковому неповерненні
кредиту (чергового платежу за кредитом)
та/або при несплаті або частковій
несплаті процентів та/або при несплаті
або частковій несплаті штрафних
санкцій у встановлені кредитним
договором строки.

Статтею 572 ЦК України визначено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до статті 589 ЦК України у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язань, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

У частині 2 статті 590 ЦК України
зазначено, що заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Статтею 11 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що майновий поручитель
несе відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються, зокрема: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої
статтею 38 цього Закону; початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Враховуючи положення пунктів 2.3
Договорів іпотек № 1 та № 2, суд
встановлює початкову ціну продажу
предметів іпотеки з прилюдних торгів у
розмірі 90% від вартості предметів
іпотеки, визначеної суб'єктом
оціночної діяльності відповідно до
законодавства України.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про
заставу" за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону
України "Про заставу" заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави (частина 6 статті 20
Закону України "Про заставу").

Враховуючи викладене, оскільки
відповідач-1 порушує свої зобов'язання
за кредитним договором, Банк має право
задовольнити свої вимоги за рахунок
заставленого майна. Тому позов у
частині звернення стягнення на майно, а
саме:

- виробничий комплекс, загальною площею
8588,70 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Лебединська, буд. №6 (шість) та
належить ВАТ трест «Київміськбуд-1»
імені М.П, Загороднього на праві
власності;

- нерухоме майно - виробничий комплекс,
загальною площею 4409,80 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Полярна, буд. №10 (десять), та належить
ВАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П,
Загороднього на праві власності,
підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення штрафу за
невиконання умов Договорів іпотеки №1,
2 від 20.10.2008р., суд вказує наступне.

Підпунктом 3.3.4 Договорів іпотеки №1 та
№2 передбачено, що Іпотекодавець
зобов'язаний на період дії дійсного
договору застрахувати предмет іпотеки
на його повну вартість за власний
рахунок від всіх ризиків по даному виду
страхування (в тому числі від ризиків
випадкового знищення, пошкодження або
псування) та виконувати всі умови
кредитного договору при здійсненні
страхування.

Підпунктом 3.3.4.1 Договорів іпотеки №1 та
№2 передбачено, що Позичальник
зобов'язується вчиняти всі необхідні
дії для дійсності договору
страхування, за яким застраховано
предмет іпотеки, зокрема вчасно
сплачувати всі чергові страхові
платежі, сплата яких забезпечувала б
дію договору страхування на строк не
менший, ніж той, в межах якого
Позичальник виконає всі зобов'язання
за кредитним договором, а будь-яка
чергова сплата платежів продовжувала б
дію договору страхування не менше, ніж
на наступний рік.

Підпунктом 3.3.4.2 Договорів іпотеки №1 та
№2 передбачено, що Позичальник
зобов'язується не пізніше, ніж за 3
робочі дні до граничного строку сплати
чергових страхових платежів,
визначеного договором страхування,
сплачувати такі чергові страхові
платежі та не пізніше, ніж за 1 робочий
день до граничного строку сплати
чергових страхових платежів,
визначеного договором страхування,
надавати Іпотекодержателю докази
таких сплат.

Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки, за
невиконання чи неналежне виконання п.п.
3.3.1.-3.3.13. даного договору Іпотекодавець
зобов'язаний сплатити на користь
Іпотекодержателя штраф у розмірі 5% від
заставної вартості предмета іпотеки
згідно п. 2.3. дійсного договору.

20 жовтня 2008 року між З AT «Страхова
компанія «Центр» та ВАТ трест
«Київміськбуд-1» імені М. П.
Загороднього було укладено договори
добровільного страхування заставного
майна. Період страхування, згідно
Договорів страхування, з 02.11.2008 року по
01.11.2009 року.

На підставі вищевикладеного, оскільки
позичальник надалі продовжує
користуватися кредитними коштами і
Банк не має інформації про стан
предмету іпотеки, що забезпечує всі
вимоги, які випливають з кредитного
договору, а термін дії договору
добровільного страхування закінчився
01.11.2009 року і договір страхування на
наступний період не укладено, тому ВАТ
трест «Київміськбуд-1» імені М. П.
Загороднього має сплатити на користь
Банку штраф, у розмірі 7 068 948 грн. ((92 469
240,00 грн. + 48 909 720,00 грн.)* 5%).

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджується, що предмет іпотеки
було також застраховано з 31.03.2012 року до
30.03.2014 року, що усуває ризики позивача,
щодо пошкодження або знищення предмета
іпотеки.

Відтак, зважаючи на викладене суд
дійшов висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 7 068 948 грн.
штрафу за невиконання умов договорів
іпотеки №1, 2 задоволенню не підлягає.

Також, у забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним Кредитним
договором між АБ «Укргазбанк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Укргазінвест Плюс» ( Поручитель-1),
яке виступає поручителем за
зобов'язаннями Відповідача-1 було
укладено Договір поруки від 03 червня 2009
року (далі - Договір поруки-1).

Згідно із п. 1.1 Договору поруки-1 за
даним договором Поручитель
зобов'язується перед Кредитором за
виконання зобов'язань Позичальника, а
саме ВАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М. П.
Загороднього, яке виникло на підставі
Кредитного договору №81 від 01.10.2008 року,
у розмірі наданих кредитних коштів на
суму, що не перевищує 65 496 818 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки
Поручитель несе солідарну
відповідальність з Позичальником в
порядку, встановленому цим договором,
перед Кредитором за виконання
зобов'язань Позичальника по Договору,
що полягають у поверненні отриманих
від Кредитора в кредит грошових коштів.

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки
Поручитель за цим договором не залежно
від будь-яких інших умов і підстав
обмежується сумою 65 496 818 грн. та лише із
зобов'язань із повернення отриманої
суми кредиту.

Відповідно до п.1.4 Договору поруки
Поручитель відповідає в тому ж обсязі,
що і позичальник - за повернення
кредитних коштів, але в межах суми,
встановленої в п. 1.3 цього договору.

Крім того в забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним Кредитним
договором між АБ «Укргазбанк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сота-Будінвест»
(Поручитель-2), яке виступає поручителем
за зобов'язаннями Відповідача-1 було
укладено Договір поруки від 03 червня 2009
року (далі - Договір поруки-2).

Згідно із п. 1.1 Договору поруки-2 за
даним договором Поручитель-2
поручається перед Кредитором за
виконання зобов'язань Позичальника, а
саме ВАТ трест «Київміськбуд-1» ім.. М. П.
Загороднього, які виникли на підставі
Кредитного договору №81 від 01.10.2008 року,
у розмірі наданих кредитних коштів на
суму, що не перевищує 70 000 000 грн., на
підставі кредитного договору №70 від
28.08.2008 року у розмірі наданих кредитних
коштів на суму, що не перевищує 43 000 000,00
грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки-2
Поручитель-2 несе солідарну
відповідальність з Позичальником в
порядку, встановленому цим договором,
перед Кредитором за виконання
зобов'язань Позичальника по Договору,
що полягають у поверненні отриманих
від Кредитора в кредит грошових коштів
та сплаті процентів за користування
ними.

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки-2
Поручитель-2 за цим договором не
залежно від будь-яких інших умов і
підстав обмежується сумою 113 000 000 грн.
за всіма зобов'язаннями, а за кожним
зобов'язанням - згідно з п. 1.1. цього
договору.

Відповідно до п.1.4 Договору поруки-2
Поручитель-2 відповідає в тому ж обсязі,
що і позичальник - за повернення
кредиту та сплату процентів, але в
межах суми, встановленої в п. 1.3 цього
договору.

Відповідно до статті 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (частина
1).

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (частина
2).

Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки (частина 3).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог позивача в частині щодо
стягнення з відповідача-2
заборгованості за кредитним договором
№81 від 01.10.2008р. в сумі 70 000 000 грн., з яких:
50 503 182 грн. заборгованість за кредитом,
19 496 818 грн. заборгованість по
простроченим процентам та стягнення з
відповідача-3 заборгованості в сумі 65 496
818 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи по суті судом
враховано, що судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення неустойки
(абз. 4 пп. 3.17.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Суми, які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
частковому задоволенні позову
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволення позовних вимог
(частина 5 статті 49 ГПК України). Однак,
враховуючи що спір виник внаслідок
неправильних дій Публічного
акціонерного товариства трест
"Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього
(Відповідача-1), судовий збір
покладається на Публічне акціонерне
товариство трест "Київміськбуд-1" імені
М.П. Загороднього (Відповідача-1).

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства трест "Київміськбуд-1" імені
М.П. Загороднього (04209, м. Київ, вул.
Лебединська, 6, ідентифікаційний код
04012655) на користь Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку "Укргазбанк"(03087,7 м. Київ, вул.
Єреванська, 1; 01004, м. Київ, вул.
Червоноармійська, 39, ідентифікаційний
код 23697280) заборгованість за кредитним
договором №81 від 01 жовтня 2008 року в
сумі 167 392 465,73 (сто шістдесят сім
мільйонів триста дев'яносто дві тисячі
чотириста шістьдесят п'ять грн. 73 коп.)
гривень, з яких:

- 116 700 000 (сто шістнадцять мільйонів
сімсот тисяч) гривень -заборгованість
за кредитом;

- 47 692 465 (сорок сім мільйонів шистьсот
дев'яносто дві тисячі чотириста
шістдесят п'ять) грн. 73 коп. -
прострочена заборгованість по
процентах;

- 3 000 000,00 (три мільйона грн. 00 коп.)
гривень -пені за несвоєчасну сплату
кредиту та процентів, а також 25 500грн.
державного мита та 236,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

У рахунок погашення заборгованості
Публічного акціонерного товариства
трест "Київміськбуд-1"імені М.П.
Загороднього за кредитним договором №
81 від 01 жовтня 2008 року в сумі 167 392 465,73
(сто шістдесят сім мільйонів триста
дев'яносто дві тисячі чотириста
шістьдесят п'ять грн. 73 коп.) гривень, з
яких:

- 116 700 000 (сто шістнадцять мільйонів
сімсот тисяч) гривень -заборгованість
за кредитом;

- 47 692 465 (сорок сім мільйонів шистьсот
дев'яносто дві тисячі чотириста
шістдесят п'ять) грн. 73 коп. -
прострочена заборгованість по
процентах;

- 3 000 000,00 (три мільйона грн. 00 коп.)
гривень -пені за несвоєчасну сплату
кредиту та процентів, а також 25 500грн.
державного мита та 236,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

звернути стягнення на заставлене
майно, а саме:

- виробничий комплекс, загальною площею
8588,70 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Лебединська, буд. №6 (шість) та
належить ВАТ трест «Київміськбуд-1»
імені М.П, Загороднього на праві
власності;

- нерухоме майно - виробничий комплекс,
загальною площею 4409,80 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Полярна, буд. №10 та належить ВАТ трест
«Київміськбуд-1» імені М.П,
Загороднього на праві власності.

Визначити спосіб реалізації предметів
іпотеки - шляхом продажу з прилюдних
торгів з початковою вартістю предметів
іпотеки - в розмірі 90% від вартості
предмету іпотеки, визначеної суб'єктом
оціночної діяльності відповідно до
законодавства України.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сота-Будінвест» (04655,
м.Київ, вул. Лебединська,буд.6,
Ідентифікаційний код 35199862) на користь
Публічного акціонерного товариства
акціонерного банку "Укргазбанк"

(03087,7 м.Київ, вул. Єреванська,1;01004, м.Київ,
вул. Червоноармійська, 39,
ідентифікаційний код 23697280)
заборгованість за Кредитним договором
№81 від

01.10.2008 року в сумі 70 000 000,00 гривень, з
яких:

50 503 182,00 гривень - заборгованості за
кредитом;

19 496 818,00 гривень - заборгованості по
простроченим процентам.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Укргазінвест плюс» (04200, м.Київ, вул.
Полярна, б.10, Ідентифікаційний код
32961228) на користь Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку "Укргазбанк" "(03087,7 м. Київ, вул.
Єреванська, 1; 01004, м. Київ, вул.
Червоноармійська, 39, ідентифікаційний
код 23697280) заборгованості по кредиту за
Кредитним договором №81 від 01.10.2008 року
в сумі 65 496 818,00 гривень.

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.02.2014

Суддя
І.І.Борисенко