ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.Справа № 922/184/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донпромтранс"
м.Донецьк до Державного підприємства
"Південна Залізниця" м. Харків про
стягнення 512 121,60 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Стрепетова Т.М., дов. № 51/43 від
14.01.14р.;

відповідача - Федоренко О.А., дов. № 958
від 17.12.13р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просить стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 512 121,60грн. за неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором поставки № П/НХ-131290/НЮ від
05.08.13р., а також покласти на відповідача
понесені витрати зі сплати судового
збору.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, просить позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на
позов та в судовому засіданні
наявність заборгованості визнає в
повному обсязі, невиконання належним
чином взятих не себе договірних
зобов'язань пояснює відсутністю
коштів.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

03.01.12р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Донбаське
промислово-транспортне підприємство"
(позивач) та Державним підприємством
"Південна залізниця" (відповідач)
укладено договір поставки № П/НХ-131290/НЮ
(далі договір), відповідно до умов якого
позивач зобов'язався поставити у
власність відповідача у зумовлені
строки товар, а саме гарнітуру
електроприводу для стрілки типу Р65
марки 1/11 пр.1116.00.000, відповідно до
специфікації № 1, яка є невід'ємною
частиною даного договору, а відповідач
прийняти та оплатити його вартість на
умовах, визначених у договорі.

В силу ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

За приписами ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою укладений
договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст.265 Господарського кодексу України).

Позивач на виконання умов договору
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 512 121,60грн. Факт
поставки товару на вказану суму
підтверджується видатковою накладною,
оформленою належним чином та наявною у
матеріалах справи.

Видаткова накладна відповідає вимогам
ст.9 Закону України від 16.07.99р. № 996-ХІV
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", пункту 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку. Дані накладні
є первинними документами, які фіксують
здійснення господарської операції
(поставка товару) та початок перебігу
строку для оплати за поставлений товар.

Умови оплати за поставлений за
договором товар сторони погодили у п.4.2
договору, а саме відповідач
зобов'язався здійснити оплату товару
не пізніше 90 банківських днів з дати
поставки товару, при умові своєчасного
надання позивачем рахунку-фактури,
податкової накладної, документів
якості на поставлений товар.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором належним чином не виконав,
за отриманий товар не розрахувався.

Таким чином у відповідача перед
позивачем утворилась заборгованість
за поставлений за договором товар в
розмірі 512 121,60грн.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Факт наявності заборгованості
підтверджується належними доказами,
наявними у справі.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідач наявність заборгованості
повністю визнає, однак посилається на
відсутність грошових коштів.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відсутність коштів не є
підставою для звільнення боржника від
відповідальності за порушення ним
договірного зобов'язання.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду доказів на
підтвердження сплати ним
заборгованості перед позивачем у сумі
512 121,60грн., суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є цілком
обґрунтованими, законними та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 509, 610, 612, 625, 629 Цивільного
кодексу України, статтями 193, 265
Господарського кодексу України,
статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Південна залізниця",
(61052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 7,
п/р 6 в ХФ "Експрес-банк", МФО 350716) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбаське
промислово-транспортне підприємство",
(83052, м. Донецьк, пр.
Ілліча, 100, п/р 9520 у ПАТ "ПУМБ", МФО
334851) - 512 121,60грн. основного боргу, 10
242,43грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 12.02.2014 р.

Суддя Т.А. Лавренюк