КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. Справа№ 925/1800/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Чорної Л.В.

за участю представників:

від прокуратури: Боса І.В. -
посв. №002722 від 05.09.2012

від позивача: не
з'явилась

від відповідача-1: не з'явилась

від відповідача-2: Кошарний Г.І.
- дов. №7 від 12.11.2013

дослідивши матеріали

апеляційної скарги Прокурора
Черкаської області

на рішення господарського суду
Черкаської області

від 19.11.2013

у справі №925/1800/13 (суддя Пащенко А.Д.)

за позовом Прокурора міста Умань в
інтересах держави в особі Відділу
освіти Уманської міської ради

до 1) Відділу комунального майна
Уманської міської ради;

2) Комунального підприємства „Уманська
стоматологічна поліклініка"

про визнання договору оренди недійсним
та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Черкаської області були передані
позовні вимоги прокурора м. Умань в
інтересах держави в особі Відділу
освіти Уманської міської ради (надалі -
позивач) про визнання недійсним
договору оренди нежитлового
приміщення №20 від 17 липня 2009 року (з
наступними змінами та доповненнями),
укладеного між Відділом комунального
майна Уманської міської ради (надалі -
відповідач-1) та Комунальним
підприємством „Уманська
стоматологічна поліклініка" (надалі -
відповідач-2, Уманська стоматологічна
поліклініка) і про зобов'язання
останнього звільнити орендоване
нежитлове приміщення загальною площею
47,5 кв. м., розміщене в нежитловій
будівлі Уманської міської гімназії за
адресою: Черкаська область, м. Умань,
вул. Коломенська, 5.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 19.11.2013 у справі
№925/1800/13 у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, прокурор Черкаської області
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду області від 19.11.2013
у справі №925/1800/13 скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема апелянт зазначає, що
оспорюваний договір укладений
відповідачами з порушенням положень
пункту 5 статті 63 Закону України „Про
освіту", відповідно до якого об'єкти
освіти і науки, що фінансуються з
бюджету, а також підрозділи,
технологічно пов'язані з навчальним та
науковим процесом, не підлягають
приватизації, перепрофілюванню або
використанню не за призначенням, а
також пункту 3.19 Державних санітарних
правил і норм влаштування, утримання
загальноосвітніх навчальних закладів
та організації навчального процесу
ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених
Постановою Головного державного
санітарного лікаря України №63 від
14.08.2001, згідно якого здача в оренду
території, будівель, приміщень,
обладнання підприємствам, установам,
організаціям, іншим юридичним та
фізичним особам для використання, що не
пов'язано з навчально - виховним
процесом, не дозволяється. Скаржник
вказує на те, що місцевим господарським
судом безпідставно залишено поза
увагою той факт, що спірний договір
оренди на його думку укладено з метою
медичного обслуговування населення, а
не для освітніх цілей, а відтак він
порушує встановлені законом вимоги.

06.02.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від відповідача-1
та відповідача-2 надійшли відзиви на
апеляційну скаргу, в яких вони просять
суд апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Черкаської області від 19.11.2013 у
справі №925/1800/13 залишити без змін.

Представник прокуратури у судовому
засіданні 27.02.2014 підтримала доводи
апеляційної скарги та просила її
задовольнити.

Відповідач-2 проти задоволення
апеляційної скарги заперечує, вважає
рішення суду законним та обґрунтованим
і просить залишити його без змін.

Представники позивача та відповідача-1
у судове засідання 27.02.2014 не з'явився,
поважних причин неявки суду не
повідомили, хоча про час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

17.07.2009 між Відділом комунального майна
Уманської міської ради, як
орендодавцем, та Уманською
стоматологічною поліклінікою, як
орендарем, укладено договір оренди
нежитлового приміщення №20 (надалі -
договір).

Відповідно до положень пункту 1.1
вказаного договору, орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування окреме
індивідуально визначене майно міської
комунальної власності: приміщення №121
загальною площею 47,5 кв. м., розміщене в
нежитловій будівлі Уманської міської
гімназії за адресою: Черкаська область,
м. Умань, вул. Коломенська, 5, яка
знаходиться на балансі відділу освіти
Уманської міської ради
(балансоутримувач за договором,
позивач у справі), вартість якого
визначена згідно зі звітом про оцінку
станом на 15 липня 2009 року і становить
за незалежною оцінкою 111200,00 грн. без
ПДВ.

Майно передається в оренду для
розміщення філіалу Уманської міської
стоматологічної поліклініки (п. 1.2.
договору).

Додатком до договору є розрахунок
орендної плати, який здійснений
виходячи із вартості майна,
визначеного у висновку експерта про
вартість об'єкта оцінки.

В подальшому сторони вносили зміни до
договору, зокрема, збільшили розмір
орендної плати, внаслідок збільшення
вартості майна, та продовжили строк
договору до 11.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор зазначав, що спірний договір
має бути визнаний судом недійсним на
підставі статті 215, частини 1 статті 203
Цивільного кодексу України у зв'язку з
тим, що діяльність Комунального
підприємства „Уманська
стоматологічна поліклініка" не
пов'язана з навчально-виховним
процесом та наданням освітніх послуг.

Частиною 2 статті 16 ЦК України
передбачено, що одним із способів
захисту цивільного права може бути
зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно положень ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

Відповідно 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити
Цивільному Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Спірний договір укладений
повноважними сторонами, зокрема,
орендодавцем визначено Відділ
комунального майна Уманської міської
ради, одним із завдань якого згідно
Положенням про відділ є укладення
договорів оренди майна комунальної
власності. Вказаний договір
підписаний повноважними
представниками сторін, якими досягнуто
всіх істотних умов для договорів
даного виду, договір виконується, спір
між сторонами договору щодо зазначених
питань відсутній.

Обґрунтовуючи позов прокурор
посилався на положення частини 5 статті
63 Закону України „Про освіту",
відповідно до якої об'єкти освіти, що
фінансуються з бюджету, не підлягають
використанню не за призначенням, а
також на пункт 3.19 Державних санітарних
правил і норм влаштування, утримання
загальноосвітніх навчальних закладів
та організації навчального процесу
ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених
Постановою Головного державного
санітарного лікаря України №63 від
14.08.2001, (надалі - Державні санітарні
правила), згідно якого здача в оренду
території, будівель, приміщень,
обладнання підприємствам, установам,
організаціям, іншим юридичним та
фізичним особам для використання, що не
пов'язано з навчально-виховним
процесом, не дозволяється. Таким чином,
за доводами прокурора, укладенням
спірного договору порушено принцип
цільового використання комунального
майна та гарантованого права дітей на
освіту.

Проте, оцінивши вказані доводи
позовної заяви місцевий господарський
суд дійшов правильного висновку, що
прокурором та позивачем не доведено
факту використання орендованого
приміщення не за призначенням, а також
того, що функціонування
стоматологічного кабінету не пов'язано
з навчально-виховним процесом.

Так, у Державних санітарних правилах
передбачено можливість відкриття
медичних, зокрема, стоматологічних
кабінетів, у приміщеннях школи.
Зокрема, у пункті 3.2. цих правил вказані
функціональні групи приміщень, які
передбачаються у будівлях
загальноосвітніх шкіл, серед яких
вказані медичні приміщення, санітарні
вузли з технічними приміщеннями. Крім
цього, в пункті 3.12. Державних
санітарних правил виписані вимоги до
кабінету зубного лікаря.

Частиною 2 статті 22 Закону України „Про
загальну середню освіту" передбачено,
що учні (вихованці) загальноосвітніх
навчальних закладів незалежно від
підпорядкування, типів і форм
власності забезпечуються медичним
обслуговуванням, що здійснюється
медичними працівниками, які входять до
штату цих закладів або відповідних
закладів охорони здоров'я.

Вказане підтверджує можливість
здійснення медичного обслуговування
учнів загальноосвітніх навчальних
закладів у спеціально пристосованих
для цього приміщеннях.

Доводи прокурора про те, що сам факт
можливості обслуговування інших
мешканців міста у стоматологічному
кабінеті, що розміщений в будівлі
гімназії, є порушенням закону та
порушенням гарантованого права дітей
на освіту, правомірно відхилені судом
першої інстанції, як такі, що є
припущеннями прокурора, які ним не
доведені, спростовуються матеріалами
справи та самою суттю спірного питання,
оскільки прокурором не доведено
наявність будь-яких порушень прав
школярів на освіту та використання
переданих в оренду приміщень у цілях,
що не пов'язані з навчально-виховним
процесом.

З матеріалів справи вбачається, що
орендоване приміщення розташоване в
кінці коридору, окремо виділене, має
окремий вхід, що виходить у частину
двору, відділену від двору гімназії.

Колегія суддів вважає, що місцевий
господарський суд, приймаючи рішення у
даній справі, правильно звернув увагу
на пояснення представників
відповідачів про те, що саме розміщення
кабінету стоматолога у будівлі
гімназії забезпечує належну турботу
про здоров'я школярів, які можуть в
будь-який необхідний момент отримати
кваліфіковану безкоштовну медичну
допомогу, додатково не витрачаючи на це
час, в тому числі й за рахунок
навчального процесу.

Крім того, слід звернути увагу на те, що
директор Уманської міської гімназії у
своєму листі №191 від 14.11.2013,
адресованому відповідачеві-2, зазначав
про необхідність продовження орендних
відносин, оскільки у разі припинення
діяльності стоматологічного кабінету
учні та трудовий колектив гімназії
залишаться без кваліфікованої
невідкладної стоматологічної
допомоги. У вказаному листі також
йдеться про те, що передане в оренду
приміщення є частиною тупікового
коридорного приміщення, має окремий
вихід та безпосередньо не
використовувалось у
навчально-виховному процесі.

Відповідно до статті 49 Конституції
України кожен має право на охорону
здоров'я, медичну допомогу та медичне
страхування. Охорона здоров'я
забезпечується державним
фінансуванням відповідних
соціально-економічних,
медико-санітарних і
оздоровчо-профілактичних програм.
Держава створює умови для ефективного
і доступного для всіх громадян
медичного обслуговування. У державних
і комунальних закладах охорони
здоров'я медична допомога надається
безоплатно; існуюча мережа таких
закладів не може бути скорочена.

Суд апеляційної інстанції також
звертає увагу на те, що згідно довідки
фінансового управління Уманської
міської ради від 15.11.2013 №971/02 КП
„Уманська стоматологічна поліклініка"
утримується за рахунок коштів міського
бюджету.

Отже, перебування філії Уманської
міської стоматологічної поліклініки у
будівлі Уманської міської гімназії
забезпечує можливість медичного
обслуговування учнів та трудового
колективу гімназії на безоплатній
основі, що виключає необхідність
укладення додаткових договорів між
Уманською міською гімназією та КП
„Уманська стоматологічна поліклініка"
щодо надання безоплатної медичної
допомоги.

За таких обставин колегія суддів
погоджується із висновком місцевого
господарського суду про те, що прокурор
не довів наявності обставин, з якими
закон пов'язує визнання правочину
недійсним, у зв'язку із чим відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог про визнання недійсним договору
оренди №20 від 17.07.2009 та зобов'язання
відповідача-2 звільнити орендоване
нежитлове приміщення.

Таким чином, судом першої інстанції
правомірно відмовлено у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі та при
цьому вичерпно спростовано доводи
прокуратура, якими останній також
обґрунтовує доводи апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Прокурора Черкаської області
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду Черкаської
області від 19.11.2013 у справі №925/1800/13 має
бути залишене без змін.

Так, відповідно до п. 4.6 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" №7 від
21.02.2013, приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України „Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1147,00 грн. за розгляд
апеляційної скарги на рішення, яке
прийняте за результатами вирішення
спору стосовно двох позовних вимог
немайнового характеру, покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокурора
Черкаської області залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Черкаської області від 19.11.2013 у
справі №925/1800/13 залишити без змін.

Стягнути з Відділу освіти Уманської
міської ради (20301, Черкаська обл., м.
Умань, вул. Піонтковського, 12, код 02147121)
в дохід Державного бюджету України 1147
(одну тисячу сто сорок сім) грн. 00 коп.
судового збору за розгляд апеляційної
скарги.

Видачу наказу доручити господарського
суду Черкаської області.

Матеріали справи №925/1800/13 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
М.М. Новіков

Судді
І.А. Іоннікова

Л.В. Чорна