КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. Справа№ 910/21541/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Шевченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги від № 13/1-1-2098 від 30.12.2013 року
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
на рішення господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року

у справі № 910/21541/13 (суддя -
Сівакова В. В. )

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк»

до Управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
області

про стягнення 52 510, 00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Приходько О.В. - дов. № 2680-0
від 30.08.2012 року, Король А.М. - дов. № 5081-0
від 14.11.2013 року, Добра Я.О. - дов. № 2311-0
від 07.08.2013 року,

від відповідача: Лабутіна О.А. - дов. №
13/1-1-8 від 08.01.2014 року, Красновид Н.Л. - дов.
№ 13/1-1-7 від 08.01.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2013 року до господарського суду
міста Києва звернулося публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «ПриватБанк» з позовом до
управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
про стягнення збитків у розмірі 52 510, 00
грн., що становить 16 510,00 грн. - сума
викрадених грошових коштів та 36 000,00
грн. - вартість пошкодженого терміналу
(а.с.5-11).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що в результаті
неналежного виконання зобов'язань
відповідачем згідно договору № 1421/12
про надання послуг охорони майна за
допомогою пульта централізованого
спостереження від 30.08.2012 року, в зв'язку
з чим позивачу завдано збитки у сумі 52
510, 00 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 року у справі № 910/21541/13
позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
області на користь Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» 52 510, 00 грн. збитків, 1
720, 50 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач, Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Київській області 30.12.2013 року подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення місцевого
господарського суду та постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального права, з
неповним з'ясуванням обставин справи
та неповним дослідженням доказів у
даній справі. Апелянт стверджує, що суд
першої інстанції помилково дійшов
висновку про порушення відповідачем
договірних зобов'язань, а саме, про те,
що наряд міліції ГЗ ДСО прибув на об'єкт
несвоєчасно. Крім того, апелянт не
погоджується з визначеною позивачем
сумою збитків, а також зазначає, що
місцевим господарським судом не
прийнято до уваги факт того, що оцінку
розміру збитків проведено за
відсутності відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року
апеляційну скаргу Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Київській області прийнято
до провадження та призначено до
розгляду у судовому засіданні за
участю представників сторін на 17.02.2014
року.

Представники апелянта у судовому
засіданні 17.02.2014 року підтримали вимоги
апеляційної скарги.

Представники позивача у судовому
засіданні 17.02.2014 року та у відзиві на
апеляційну скаргу заперечили вимоги
апелянта, просять рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
30.08.2012 року між Управлінням Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Київській області (виконавець за
договором, відповідач у справі) та ПАТ
Комерційний банк «ПриватБанк»
(замовник за договором, позивач у
справі) було укладено договір № 1421/12
про надання послуг охорони майна за
допомогою пульта централізованого
спостереження (далі-договір),
відповідно якого позивач доручає, а
відповідач зобов'язується здійснювати
охорону майна замовника на об'єкті та
обслуговування сигналізації на цьому
об'єкті. За цим договором виконавець не
приймає майно замовника на зберігання
і не вступає у володіння ним (п.2.1.).

За умовами пункту 2.2. договору охорона
майна, що знаходиться на об'єкті,
здійснюється виконавцем у дні та
години, вказані у дислокації (додаток 1
до договору).

Виконавець зобов'язаний у час,
визначений у дислокації здійснювати
охорону майна замовника, що
знаходиться на об'єкті, у відповідності
до умов цього договору (п. 4.1.1. договору).

Відповідно до п. 4.1.2. договору
виконавець зобов'язаний в разі
надходження на пульт централізованого
спостереження сигналу про спрацювання
сигналізації, або інформації про
непрацездатність системи
сигналізації, виявленої під час її
тестування, негайно направити наряд
охорони та забезпечити його прибуття
на об'єкт для встановлення причин її
спрацювання в термін зазначений
(додатком 6 до договору). В разі потреби
приймати заходи щодо протидії
злочинним посяганням на майно та
персонал замовника.

Замовник має право отримати від
виконавця відшкодування збитків,
спричинених невиконанням виконавцем
зобов'язань за цим договором (п. 5.2.4.
договору).

Згідно 6.1. договору за невиконання
взятих на себе зобов'язань за цим
договором виконавець несе майнову
відповідальність перед замовником за
завдані йому прямі дійсні збитки.

Пунктом 6.3. договору встановлено, що
розмір майнової відповідальності
виконавця підтверджується підписаним
сторонами двостороннім актом та
відповідними бухгалтерськими
документами замовника. В разі незгоди
однієї з сторін з розміром майнової
відповідальності, сторони погодили їх
визначення шляхом звернення до суду.

Додатком № 1 до договору № 1421/12 від
30.08.2012 року «Дислокація» визначено, що
об'єктом є відділення ПАТ КБ
«ПриватБанк», яке розташоване за
адресою; смт. Гостомель, вул. Леніна, 86-В,
охорона якого здійснюється в робочі та
передсвяткові дні з 18:00 до 09:00 години,
вихідні та святкові з 09:00 до 09:00 години
(а.с.21-24).

Як вбачається з додатку № 6 до договору
«Акт хронометражу часу, що
витрачається нарядами міліції ГЗ ДСО
на шлях від віддаленої точки зони
обслуговування до об'єктів охорони»
(а.с.33-38), час, який витрачається
нарядами ГЗ ДСО на дорогу від
віддалених точок зон обслуговування до
об'єктів охорони складає за об'єктом
«Відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що
розташований за адресою: смт.
Гостомель, вул. Леніна, 86-В, складає 6
хвилин.

Згідно з п. 5.5. Інструкції про
організацію діяльності міліції
охорони Державної служби охорони при
МВС України, затвердженої наказом
Міністерства Внутрішніх справ України
№ 1433 від 25.11.2003 (далі - Інструкція) при
надходженні сигналу «Тривога»
черговий ПЦС негайно передає його
наряду ГЗ ПЦС та черговому по
підрозділу міліції охорони, який у разі
потреби інформує чергового ОВС.

Відповідно до п. 5.3.1. Інструкції наряди
груп затримання ПЦС реагують на сигнал
«Тривога», що надійшов з об'єктів
(приміщень з особистим майном
громадян), здійснюють їх огляд та
блокування. У разі проникнення на
об'єкт доповідають черговому
підрозділу охорони, виявляють та
затримують правопорушників.
Пересування наряду фіксується у
бортовому журналі службового
автомобіля відділу (відділення) ДСО при
міськ-,райвідділі внутрішніх справ.

Згідно пункту 5.6.2. Інструкції у разі
проникнення на об'єкт старший групи
затримання доповідає про це черговому
підрозділу охорони, блокує об'єкт
силами наряду та вживає заходів щодо
затримання порушників.

Як встановлено судом першої інстанції,
в приміщенні Гостомельського
відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», яке
розташоване за адресою: смт. Гостомель,
вул. Леніна, 86-В, 26.11.2012 року встановлено
термінал самообслуговування №TS204573,
який введено в експлуатацію наказом
ПАТ КБ «ПриватБанк» №PR/13-2012-13544063 від
21.11.2012 «Про ведення в експлуатацію
термінала TS204573».

15.06.2013 о 03 год. 47 хв. 45 сек., як вбачається
із запису відео спостереження, дві
невідомі особи вчинили спробу злому
вхідних дверей Гостомельського
відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», яке
розташоване за адресою: смт. Гостомель,
вул. Леніна, 86-В з метою проникнення до
відділення.

Оскільки їм не вдалось зламати вхідні
двері, вони сховались і, зачекавши
чотири хвилини, о 03 год. 52 хв. все ж таки
потрапили до приміщення зазначеного
відділення банку. Знаходячись
всередині відділення банку
зловмисники розкрили сейфову частину
терміналу самообслуговування № TS204573,
звідки викрали касету з грошовими
коштами, після чого остаточно залишили
місце злочину о 03 год. 54 хв.

15.06.2013 о 03 год. 48 хв. 06 сек. на пульт
централізованого спостереження
Ірпінського відділення УДСО при ГУ МВС
України в Київській області надійшов
сигнал «тривога» з охоронюваного
об'єкта відділення Гостомельського
відділення ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», що
підтверджується роздруківкою ПЦС
Ірпінського відділення УДСО при ГУ МВС
України в Київській області (а.с.42).

До матеріалів справи долучено копії
фотографій з камери відео
спостереження відділення банку, на
яких зафіксовано, що наряд охорони
прибув до об'єкта 15.06.2013 о 03 год. 57 хв. 32
сек., тобто через 9 хвилин після
надходження сигналу «тривога» (а.с.39-40).

Відповідачем надано Бортовий журнал
екіпажу групи затримання службового
автомобіля Ірпінського відділення
УДСО при ГУ МВС України в Київській
області (а.с.123-126), з якого вбачається, що
наряд групи затримання виїхав о 03 год. 48
хв. та прибув на місце події о 03 год. 58
хв.

Як стверджує позивач, крадіжка
грошових коштів в сумі 16 510,00 грн. та
пошкодження терміналу
самообслуговування ТS 204573 в сумі 36 000,00
грн., що підтверджується наступними
документами: актом інвентаризації
цінностей в терміналі (а.с.53), витягом з
відомості терміналу, випискою з
бухгалтерського рахунку № 1130 «ТS
204573 - Bass-термінал»(а.с.54), довідкою №
13.0.0.0./2=1926 від 26.09.2013 (а.с.55) та довідкою
про вартість ремонту терміналу (а.с.56).

12.07.2013 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою № 11.0.0-03/337 (а.с.
49-51) про сплату в добровільному порядку
суму завданих збитків (а.с.49-51).

Відповідач відповіді на вказану вимогу
не надав, сум збитків не сплатив, що
спричинило звернення позивача з
позовом про стягнення з відповідача 52
510, 00 грн. збитків, завданих позивачу в
результаті неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань відповідача
згідно договору № 1421/12 про надання
послуг охорони майна за допомогою
пульта централізованого спостереження
від 30.08.2012 року.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору
надання послуг, згідно якого, в силу ст.
901 ЦК України, одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням іншої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Договір про надання послуг є
двосторонньозобов'язальним, оскільки і
виконавець, і замовник наділені як
правами, так і обов'язками. На виконавця
покладено обов'язок надати послугу і
надано право на одержання відповідної
плати або відшкодування фактичних
витрат, необхідних для виконання
договору. Замовник у свою чергу
зобов'язаний оплатити послугу і
наділений правом отримання належного
виконання послуги з боку виконавця.

У відповідності до вимог ст.ст. 174, 193 ГК
України, ст. ст. 11, 509, 526, 626, 629 ЦК України
підставою виникнення зобов'язання є
договір укладений між сторонами,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до вимог
закону, умов договору. Статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог враховуючи наступне.

Підстави відповідальності за завдану
майнову шкоду юридичній особі
передбачені статтею 1166 Цивільного
кодексу України, стаття 224
Господарського кодексу України
передбачає відшкодування збитків
учасником господарських відносин, що
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності.

Під збитками розуміються, зокрема,
втрата або пошкодження майна особи.

Відповідно до статі 1166 Цивільного
кодексу України, майнова шкода, завдана
неправомірними діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування, збитки відшкодовуються
у повному обсязі, якщо договором або
законом не встановлено більший або
менший розмір відшкодування.
Відповідно до положень цієї статті
збитками є: - втрати, яких особа зазнала
у зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа
зробила, або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); - доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби їх право не було
порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права і законні інтереси
якого порушено. Згідно цієї статті під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафна санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою стороною
(п. 1 ст. 225 ГК України).

Згідно з ч. 2 ст.623 ЦК України розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Отже, обов'язок відшкодування збитків є
загальною формою цивільно-правової
відповідності, яка настає для боржника
внаслідок порушення ним зобов'язання.
Протиправність дії чи бездіяльності
особи полягає у порушенні договірного
зобов'язання.

За загальним застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

І лише у разі наявності всіх елементів
(умов) складу господарського
правопорушення воно тягне майнову
відповідальність перед боржником.
Дослідивши всі обставини справи та
наявні докази, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що позивач довів причинно-наслідковий
зв'язок між протиправними діями
відповідача та понесеними позивачем
збитками саме внаслідок неналежного
виконання відповідачем договірного
зобов'язання.

Як правомірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, наряд охорони прибув до об'єкта
несвоєчасно, а відтак, зважаючи на
пункти 2.1., 2.2., 4.1.1., 4.1.2. договору, завдані
цими діями збитки сталися з вини
відповідача внаслідок неналежного
виконання договору.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції помилково дійшов висновку
про порушення відповідачем договірних
зобов'язань, а саме, про те, що наряд
міліції ГЗ ДСО прибув на об'єкт
несвоєчасно, спростовуються наявними
матеріалами справи, оскільки сторонами
підписано договір № 1421/12 про надання
послуг охорони майна за допомогою
пульта централізованого спостереження
без будь-яких зауважень та заперечень,
змін та доповнень до даного договору не
вносилося. Крім того, додаток № 6 до
договору «Акт хронометражу часу, що
витрачається нарядами міліції ГЗ ДСО
на шлях від віддаленої точки зони
обслуговування до об'єктів охорони»,
який є невід'ємною частиною договору,
сторони підписали також без будь-яких
заперечень та зауважень.

Твердження апелянта щодо проведення
оцінки розміру збитків за відсутністю
відповідача, спростовується
матеріалами справи, оскільки 12.07.2013
року позивачем направлено на адресу
відповідача заяву, в якій позивач
просив сумісно провести визначення
розміру завданих збитків і додав
проект акту визначення розміру
збитків, однак відповідач залишив дану
вимогу без розгляду.

Таким чином, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про те, що місцевим
господарським судом належним чином
досліджено обставини справи та надано
цим обставинам відповідну правову
оцінку, тому рішення господарського
суду міста Києва від 19.12.2013 року у
справі № 910/21541/13 відповідає фактичним
обставинам справи, не суперечить
чинному законодавству України, а
відтак передбачених законом підстав
для скасування оскаржуваного рішення
місцевого господарського суду не
вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати за перегляд рішення в
апеляційній інстанції покладаються на
відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 та 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Київській області на рішення
господарського суду міста Києва від
19.12.2013 року у справі № 910/21541/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 19.12.2013 року у справі №
910/21541/13 залишити без змін.

3. Справу № 910/21541/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
О.В. Агрикова

А.О. Мальченко