ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.2014
Справа № 905/209/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання
Щитовій Л.М., розглянув у відкритому
судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергоуправління»,
м.Київ (ідентифікаційний код 31407801)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю
«ГазТеплоСервіс-ЛТД», м.Донецьк
(ідентифікаційний код 33670662)

про стягнення грошових коштів,
отриманих без достатніх правових
підстав у розмірі 35269,82грн.

за участю представників:

від позивача: Гнилицька К.Ю. за
довіреністю від 08.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергоуправління»,
м.Київ звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю
«ГазТеплоСервіс-ЛТД», м.Донецьк про
стягнення грошових коштів, отриманих
без достатніх правових підстав у
розмірі 35269,82грн.

Ухвалою від 11.01.2014р. зазначену позовну
заяву прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №905/209/14, сторони
зобов'язані надати документи та
виконати певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору №1013 від 15.07.2010р. в частині
виконання підрядних робіт та на факт
розірвання вищевказаного договору,
внаслідок чого виникли підстави
вимагати повернення попередньої
оплати, як безпідставно отриманих
грошових коштів у розмірі 35269,82грн.

На підтвердження вказаних обставин
позивач надав копії договору №1013 від
15.07.2010р., договірної ціни, актів
приймання виконаних будівельних робіт
за лютий 2013р., за липень 2011р., платіжних
доручень №353 від 10.08.2010р., №367 від
16.08.2010р., №429 від 10.09.2010р., №438 від 16.09.2010р.,
№460 від 17.09.2010р., №643 від 22.11.2010р., №290 від
22.04.2011р., №1066 від 05.12.2011р., №410 від
26.04.2012р., акти звіряння розрахунків
станом на 01.01.2013р., на 14.11.2013р., листа б/н
від 13.12.2013р. та доказів його
направлення, листа №12/24-1 від 24.12.2013р. та
доказів його направлення.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст.ст. 849, 1212, 1213 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 54, 55, 38, 66-67
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач, який належним чином був
повідомлений ухвалами господарського
суду, про час і місце розгляду справи,
які направлялись на юридичну адресу
відповідача, зазначену відповідно до
витягу, заявлені вимоги не оспорив,
відзив на позов не представив, в судові
засідання не з'явився, тому згідно ст. 75
Господарського процесуального
Кодексу України, справу розглянуто за
наявними матеріалами.

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 81-1
Господарського-процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство в господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

Розгляд справи відкладався на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України.

Під час судового розгляду справи
представника позивача було
ознайомлено з правами та обов'язками у
відповідності із ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані докази за своїм внутрішнім
переконанням та заслухавши
представника позивача, суд встановив:

15.07.2010р. між ТОВ «Енергоуправління»
(замовник) та ТОВ «ГазТеплоСервіс-ЛТД»
(підрядник) укладено договір №1013 (далі -
Договір), за умовами якого замовник
доручає, а підрядник приймає на себе
виконання робіт з монтажу внутрішньої
системи опалення для адміністративної
будівлі, розташованої за адресою:
м.Донецьк, пер.Донбаський, 1 у
відповідності з проектною
документацією, будівельними нормами та
правилами (п.1.1. Договору).

Пунктом 7.1. Договору визначено, що
договір вступає в силу з моменту
підписання та закінчується виконанням
всіх зобов'язань стороні за цим
договором.

За п.1.2. Договору вартість договору
визначена динамічною договірною ціною
та складає 911680,13грн., в т.ч. ПДВ 20% -
151946,69грн. (додаток №1, який є невід'ємною
частиною цього договору), в т.ч.:
вартість обладнання та матеріалів, що
поставляються, в т.ч. ПДВ 20% - 109138,98грн.,
вартість монтажу та балансування
системи - 256846,25грн., в т.ч. ПДВ 20% -
42807,71грн.

Відповідно до п.3.1.1. Договору замовник
протягом 5-ти робочих днів з моменту
підписання договору здійснює
передплату на поставку обладнання та
матеріалів шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок підрядника
грошових коштів у розмірі 100% їх
вартості за цим договором в сумі
654833,88грн., в т.ч. ПДВ - 109138,98грн.

Так, замовником на користь підрядника
за Договором сплачено грошові кошти у
розмірі 797833,88грн., про що свідчать
наявні в матеріалах справи копії
платіжних доручень №353 від 10.08.2010р., №367
від 16.08.2010р., №429 від 10.09.2010р., №438 від
16.09.2010р., №460 від 17.09.2010р., №643 від 22.11.2010р.,
№290 від 22.04.2011р., №1066 від 05.12.2011р., №410 від
26.04.2012р.

Пунктом 3.1.2. Договору встановлено, що
підрядник після виконання визначеного
етапу робіт надає замовнику акт
виконаних робіт та довідку про
вартість виконаних підрядних робіт за
формою КБ-3, а замовник протягом 5
робочих дні повинен підписати та
оплатити виконані роботи.

Так, сторонами складено акти приймання
виконаних будівельних робіт за лютий
2013р. на суму 330289,39грн. та 28720,31грн., за
липень 2011р. на суму 403554,36грн., що разом
складає 762564,06грн., які підписані з обох
сторін та підписи скріплені відбитками
печаток підприємств. Отже, суд робить
висновок, що виконані роботи на суму
762564,06грн. прийняті замовником без
зауважень.

Листом б/н від 13.12.2013р. та листом 12/24-1 від
24.12.2013р. замовник на підставі ч.4 ст. 849
Цивільного кодексу України до
закінчення робіт відмовився від
договору №1013 від 15.07.2010р., у зв'язку із
чим просив підрядника повернути
грошові кошти у розмірі 35269,82грн. Докази
надіслання відповідачу 14.12.2013р. та
25.12.2013р. вищевказаних листів відповідно
наявні в матеріалах справи.

Проаналізувавши вищезазначений
договір, судом встановлено, що останній
за своєю правовою природою є договором
підряду та підпадає під регулювання
статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно з п.4 ст. 849 Цивільного кодексу
України замовник має право у будь-який
час до закінчення роботи відмовитися
від договору підряду, виплативши
підрядникові плату за виконану частину
роботи та відшкодувавши йому збитки,
завдані розірванням договору.

Наведеною нормою врегульований
випадок, коли одностороння відмова
замовника від договору підряду не
ставиться в залежність від наявності
порушення договірних відносин з боку
підрядника, тобто в даному випадку,
одностороння відмова є безпідставною з
точки зору закону.

Таким чином, замовнику надано право
відмовитися в односторонньому порядку
від договору у будь-який час до
закінчення роботи і визначене цією
нормою право може бути обмежене.

Отже, договір підряду може бути
розірваний в результаті
односторонньої відмови від нього у
повному обсязі, тобто в результаті
вчинення замовником одностороннього
правочину, який тягне припинення
зобов'язань його сторін.

Одностороння відмова від договору
здійснюється без звернення до суду і,
відповідно, в силу самого лише факту її
здійснення договір вважається
розірваним.

Відповідно до п.654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Таким чином, суд приходить висновку, що
договір №1013 від 15.07.2010р. є припиненим
18.12.2013р., враховуючи приписи наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України №1149 від 12.12.2007р. «Про
затвердження Нормативів і нормативних
строків пересилання поштових
відправлень та поштових переказів» (з
урахуванням строків пересилань
поштових відправлень дата отримання
вказаного листа становить 18.12.2013р.:
14.12.2013р. день подання поштового
відправлення до пересилання в установу
поштового зв'язку + 2 дні строк
пересилання місцевої кореспонденції + 1
день пересилання рекомендованої
кореспонденції).

Доказів виконання робіт на залишкову
суму 35269,82грн. відповідачем суду не
представлено.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 ГПК України визначено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відтак, суд дійшов висновку, що роботи
за Договором на залишкову суму 35269,82грн.
не виконані підрядником і до
теперішнього часу.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає
підстави для висновку, що цей вид
позадоговірних зобов'язань породжують
такі юридичні факти: 1/ набуття особою
майна або його збереження за рахунок
іншої особи; 2/ відсутність для цього
правових підстав або якщо такі відпали.

З врахуванням встановлених обставин,
суд вважає, що оскільки відповідач не
виконав зобов'язання по Договору і
позивачем було розірвано даний
Договір, то підстава для набуття
відповідачем грошових коштів в
оспорюваній сумі відпала, у зв'язку із
чим кошти підлягають поверненню
позивачу.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з відповідача грошових
коштів, отриманих без достатніх
правових підстав у розмірі 35269,82грн.,
підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору підлягають покладенню на
відповідача у відповідності до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 837, 849, 1212 Цивільного кодексу
України; ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 49, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергоуправління»,
м.Київ до відповідача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ГазТеплоСервіс-ЛТД», м.Донецьк про
стягнення грошових коштів, отриманих
без достатніх правових підстав у
розмірі 35269,82грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГазТеплоСервіс-ЛТД»
(83008, м.Донецьк, вул.Югославська, буд.30,
ідентифікаційний код 33670662) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергоуправління»
(03127, м.Київ, проспект 40-річчя Жовтня,
буд.100/2, ідентифікаційний код 31407801)
грошові кошти у розмірі 35269,82грн.,
судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 13.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційного скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 17.02.2014р.

Суддя
Ю.В. Сич