ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2014
Справа № 917/2066/13

за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, 36008

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Полтавська обласна рада, вул. Жовтнева,
45, м. Полтава, 36014

до Комунального підприємства
Полтавської обласної ради
"Полтававодоканал", вул.
П.Комуни, 40а, м. Полтава, 36014

про :

(1) зобов'язання припинити дії по
нарахуванню позивачу плати за
водопостачання та водовідведення по
тарифу згідно з постановою
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України від
30.09.2011 р. № 180;

(2) зобов'язання відновити становище, що
існувало до порушення права, шляхом
нарахування за послуги з
водопостачання та водовідведення з
жовтня 2011 року по тарифу відповідно до
постанови Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№ 61 від 20.01.2011 р.

Головуючий суддя Ківшик О.В.

Суддя Гетя Н.Г.

Суддя Сірош Д.М.

Представники до перерви :

від позивача: Сотник І.Л., довіреність №
19-14/12 від 02.01.2013 р.;

Міняйло Г.І., довіреність
№ 19/14/8 від 02.01.2014 р.;

від відповідача: Осадчий А.В.,
довіреність № б/н від 31.05.2013 р.;

Васюта А. І., довіреність №
б/н від 04.06.2013 р.;

від третьої особи: Синявський В. М.,
довіреність № 01-27/24 від 16.01.2014 р..

У судовому засіданні 04.02.2014 р. в порядку
ст. 77 ГПК України оголошено перерву до
10.02.2014 р. до 11 год. 00 хв. з огляду на
невиконання вимог суду третьою особою.

Представники після перерви :

від позивача: Сотник І.Л., довіреність №
19-14/12 від 02.01.2013 р.;

Міняйло Г.І., довіреність
№ 19/14/8 від 02.01.2014 р.;

від відповідача: Васюта А. І.,
довіреність № б/н від 04.06.2013 р.;

від третьої особи: не з'явилися.

04.02.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору : розглядається позовна
заява Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" про зобов'язання
Комунального підприємства Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал"
припинити дії по нарахуванню позивачу
плати за водопостачання та
водовідведення по тарифу згідно з
постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011 р. № 180 та відновити
становище позивача, що існувало до
порушення права, шляхом нарахування за
послуги з водопостачання та
водовідведення з жовтня 2011 року по
тарифу відповідно до постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України № 61 від
20.01.2011 р..

Розпорядженням в.о.голови
господарського суду Полтавської
області від 10.02.2014 р. дану справу
призначено до колегіального розгляду в
складі зазначеної вище колегії суддів.

Позивач надав суду заяву про зміну
предмету позову № 29/01/670 від 03.02.2014 р. (вх.
№ 1392 від 04.02.2014 р.), відповідно до якої
просить суд зобов'язати Комунальне
підприємство Полтавської обласної
ради "Полтававодоканал" :

- припинити дії по нарахуванню
Полтавському обласному комунальному
виробничому підприємству теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
плати за водопостачання та
водовідведення по тарифу згідно з
постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011 р. № 180;

- відновити становище позивача, що
існувало до порушення права, шляхом
нарахування за послуги водопостачання
та водовідведення по тарифу для
категорії споживачів - населення, а
саме відповідно до постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України № 61 від
20.01.2011 року з жовтня 2011 року по лютий 2012
року та по тарифу відповідно до
Постанови Національної комісії , що
здійснює державне регулювання у сфері
соціальних послуг № 112 від 10.02.2012 року з
березня 2012 року по січень 2014 року
включно.

Судом дана заява розцінюється як
уточнення другої частини позовних
вимог та приймається до розгляду в
даному позовному провадженні як така,
що відповідає чинним процесуальним
нормам України. Спір розглядається в
межах предмету позову в редакції
прийнятої судом вищевказаної заяви про
зменшення позовних вимог. При цьому
судом враховано п. 3.10, п. 3.11 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції".

Третя особа представництво після
оголошеної судом перерви у судовому
засіданні не забезпечила, вимог суду не
виконала, причин щодо цього суду не
повідомила. Остання відповідно до пп.
2.6.15 Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання, а
також про покладені на нього обов'язки,
про що свідчать матеріали справи.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, закінчення встановленого ч. 1
ст. 69 ГПК України строку вирішення
спору та відсутність клопотання про
його продовження, суд не оцінює вказану
обставину як підставу для подальшого
відкладення розгляду справи. Спір
розглядається за наявними матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представники позивача на позовних
вимогах наполягають за мотивами
позовної заяви та заперечення на
відзив № 29-02/805 від 10.02.2014 р. (вх. № 1590 від
10.02.2014 р.).

Відповідач проти позову заперечував за
мотивами відзиву на позов № юр/4 від
04.02.2014 р. (вх. № 1348 від 04.02.2014 р.). 07.02.2014 р.
відповідач надав суду додатковий
відзив на позовну заяву № юр/5 від 07.02.2014
р. (вх. № 1554 від 07.02.2014 р.), згідно якого
обґрунтовує свою правову позицію у
даній справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та у минулому судовому
засіданні - третьої особи, оцінивши
надані докази,

встановив :

30.07.1999 р. між Полтавським обласним
підприємством "Полтававодоканал"
(правонаступником якого є Комунальне
підприємство Полтавської обласної
ради "Полтававодоканал") та Обласним
виробничим комунальним підприємством
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго"
(правонаступником якого є Полтавське
обласне комунальне виробниче
підприємство теплового господарства
"Полтаватеплоенерго") було укладено
Договір № 1394 на відпуск води з
комунального водопроводу та приймання
стічних вод у комунальну каналізацію
(далі - Договір), відповідно до якого
Полтавське обласне підприємство
"Полтававодоканал" зобов'язувалося
забезпечувати Обласне виробниче
комунальне підприємство теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
питною водою до місця приєднання
останнього до комунального
водопроводу та приймати стічні води в
комунальну каналізацію в місці
приєднання до неї абонента, який
зобов'язувався проводити розрахунки за
використану воду та отримані послуги
відповідно до умов даного договору.

При цьому сторони, зокрема, узгодили
наступне :

- розрахунки за воду, використану
абонентом, та прийняті від нього стічні
води, здійснюються за
планово-розрахунковими тарифами, що
змінюються відповідно зміни системи
цін у народному господарстві,
щомісячно не пізніше 10 числа,
наступного за місяцем споживання
послуг, відповідно пред'явленого
рахунку (п. 4 Договору);

- претензії щодо неправильної виписки
рахунків (обрахування суми,
тарифікації) пред'являються у
письмовій формі не пізніше 5 днів з дня
вручення рахунку (п. 4.1 Договору);

- договір вступає в силу з дня його
підписання та діє постійно до
пред'явлення однією із сторін відмови
від договору або його перегляду,
Доповнення до договору оформлюються
додатково (п. 10 Договору).

За даними позивача зміни до договору на
момент пред'явлення даного позову та
розгляду справи у суді не вносилися.
Відповідач дану обставину визнає.

Як вказує у позовній заяві позивач,
рішеннями органів виконавчої влади та
місцевого самоврядування (органи, на
той час уповноважені встановлювати
тарифи на послуги водопостачання та
водовідведення) починаючи з 2001 року
підприємство-позивач було віднесено до
першої групи споживачів вказаних
послуг разом із населенням, а також до
другої групи споживачів із
застосуванням пільгового тарифу.
Рішенням Полтавської обласної ради від
30.05.2008 року при затвердження тарифів на
послуги централізованого постачання
холодної води та водовідведення
Полтавське обласне комунальне
виробниче підприємство теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
віднесено до І групи споживачів
(населення), до якої крім позивача,
включені мешканці будинків та
гуртожитків. Всі наступні зміни
розміру тарифів як обласною радою так
Нацкомпослуг, відбувалися виключно
шляхом коригування раніше
затверджених тарифів на енергетичну
складову. При цьому жоден з зазначених
органів не вносив зміни в структуру
груп споживачів, затверджених рішенням
Полтавської обласної ради від 30.05.2008
року.

Так, п. 1 рішення Полтавської обласної
ради від 30.05.2008 р. "Про тарифи на послуги
централізованого постачання холодної
води, водовідведення" (п'ятнадцята
сесія п'ятого скликання) затверджено
відповідні тарифи на послуги
централізованого постачання холодної
води, водовідведення, що надаються
комунальним підприємством Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал" (а.с.
18-19). Крім того, розділом другим додатку
№ 1 до даного рішення визначено групи
споживачів, а саме : тарифи встановлено
до трьох груп споживачів :

1 група - населення, що мешкає в
житлових будинках та інших житлових
приміщеннях незалежно від форми
власності будинків та приміщень,
гуртожитки підприємств і організацій,
гуртожитки учбових закладів,
гуртожитки, обслуговування і утримання
яких проводиться юридичними особами,
основною діяльністю котрих відповідно
до Статуту, є експлуатація і утримання
житлового фонду, Полтавське обласне
комунальне виробниче підприємство
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго";

2 група - бюджетні організація та
установи;

3 група - всі інші споживачі, крім
споживачів першої та другої груп.

Рішенням Полтавської обласної ради
від 27.01.2009 р. "Про коригування тарифів на
послуги централізованого постачання
холодної води, водовідведення, що
надаються комунальним підприємством
Полтавської обласної ради
"Полтававодоканал" (дев'ятнадцята сесія
п'ятого скликання) скориговано
відповідні тарифи без зміни груп
споживачів в частині віднесенні
позивача до споживачів першої групи
(а.с. 20-21).

Відповідач листом № 689 від 05.10.2011 р. (а.с.
23) повідомив позивача про введення в
дію нових тарифів на послуги
водопостачання та водовідведення
згідно постанови Національної Комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011 року № 180 "Про
встановлення тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення ПК ПОР
"Полтававодоканал", згідно якої тарифи
на послуги централізованого
водопостачання та водовідведення
передбачалися для бюджетних та інших
споживачів. Виходячи з даних тарифів
Комунальним підприємством Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал" було
визначено вартість наданих відповідно
до Договору послуг та пред'явлено
рахунок за спожиті послуги у листопаді
2011 року № 700-11 від 30.11.2011 р. (а.с. 27-30).

За даними позивача, період з жовтня 2011
року по травень 2013 позивачу нараховано
відповідачем 7 297 365,25 грн., що стало
підставою для звернення останнього з
відповідним позовом про стягнення
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення на
таку суму, в той час як за цей же період
за спожиті послуги нарахування повинні
складати лише 2 013 881,80 грн..

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з даним
позовом (в редакції заяву про зміну
предмету позову № 29/01/670 від 03.02.2014 р. (вх.
№ 1392 від 04.02.2014 р.) з вимогами про
припинення дії по нарахуванню
Полтавському обласному комунальному
виробничому підприємству теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
плати за водопостачання та
водовідведення по тарифу згідно з
постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011 р. № 180 та
відновлення становища, що існувало до
порушення права, шляхом нарахування за
послуги водопостачання та
водовідведення по тарифу для категорії
споживачів - населення, а саме
відповідно до постанови Національної
комісії регулювання електроенергетики
України № 61 від 20.01.2011 року з жовтня 2011
року по лютий 2012 року та по тарифу
відповідно до Постанови Національної
комісії , що здійснює державне
регулювання у сфері соціальних послуг
№ 112 від 10.02.2012 року з березня 2012 року по
січень 2014 року включно.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Оскільки дія Договору на 01.01.2004 р. не
припинилася, правовідносини,
підставою яких є даний Договір,
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Правочин за приписами ст. 204 Цивільного
кодексу України є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного
кодексу України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства. У
разі зміни договору зобов'язання
сторін змінюються відповідно до
змінених умов щодо предмета, місця,
строків виконання тощо. Якщо договір
змінюється або розривається у судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили (ст. 653
Цивільного кодексу України).

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
договору про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ст. 903 Цивільного кодексу
України). Строк договору про надання
послуг встановлюється за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом або іншими
нормативно-правовими актами (ст. 905
Цивільного кодексу України).

Стаття 181 Господарського кодексу
України визначає загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема у ч. 1 цієї статті йдеться, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Відповідно до п.
3 ст. 180 Господарського кодексу України
при укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Відповідно до п. 1 ст. 632 Цивільного
кодексу України у випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу
України сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами. Зміст
договору, укладеного на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, органу місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту
(ст. 648 Цивільного кодексу України).

Як зазначено вище, 30.07.1999 р. між
сторонами було укладено Договір № 1394
на відпуск води з комунального
водопроводу та приймання стічних вод у
комунальну каналізацію (далі - Договір),
згідно з п. 4 якого розрахунки за воду,
використану абонентом, та прийняті від
нього стічні води, здійснюються за
планово-розрахунковими тарифами, що
змінюються відповідно зміни системи
цін у народному господарстві,
щомісячно не пізніше 10 числа,
наступного за місяцем споживання
послуг, відповідно пред'явленого
рахунку (п. 4 Договору). За даними сторін
Договір на момент розгляду справи у
суді та прийняття рішення з даного
спору не змінювався, не припиняв дію та
не визнавався недійсним у судовому
порядку.

Правові засади державного регулювання
у сфері комунальних послуг з 22.07.2010 р.
регулюються нормами Закону України від
09.07.2010 р. № 2479-VI "Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг" (назва у редакції Закону
України від 07.07.2011 р. № 3610-VI, до цього -
Закон України "Про Національну комісію
регулювання ринку комунальних послуг
України"), відповідно до ст. 2, ст. 6 якого
органом державного регулювання у сфері
комунальних послуг є національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг; національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг, зокрема, здійснює
розроблення порядків (методик)
формування тарифів на комунальні
послуги для суб'єктів природних
монополій та суб'єктів господарювання
на суміжних ринках, ліцензування
діяльності яких здійснюється
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг та встановлює
тарифи на комунальні послуги суб'єктам
природних монополій та суб'єктам
господарювання на суміжних ринках,
ліцензування діяльності яких
здійснюється національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг.

Крім того, даним Законом внесено зміни
до ряду законодавчих актів.

Зокрема, у підпункті 2 пункту "а" статті
28 закону України від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР
"Про місцеве самоврядування в Україні"
(із змінами і доповненнями) зазначено,
що до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать власні (самоврядні)
повноваження із встановлення в порядку
і межах, визначених законодавством,
тарифів на побутові, комунальні (крім
тарифів на теплову енергію,
централізоване водопостачання та
водовідведення, перероблення та
захоронення побутових відходів, які
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг), транспортні
та інші послуги.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини
першої Закону України "Про Національну
комісію регулювання ринку комунальних
послуг України", ця Комісія визначає
суб'єктів природних монополій,
діяльність яких регулюється
відповідно до цього Закону, та складає
і веде галузеві реєстри таких суб'єктів
господарювання.

Комунальне підприємство Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал" є
суб'єктом природних монополій у сфері
теплопостачання та його включено до
відповідного галузевого реєстру.

Таким чином, із 22 липня 2010 року право
встановлювати тарифи на
централізоване водопостачання і
водовідведення для суб'єктів природних
монополій, яким є відповідач у цій
справі, з повноважень органів
місцевого самоврядування виключено та
передане Національній комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України.

Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України
"Про Національну комісію регулювання
ринку комунальних послуг України"
(Прикінцеві положення) національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики,
виконує функції державного
регулювання у сфері теплопостачання,
централізованого водопостачання та
водовідведення до закінчення процесу
формування національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг. До встановлення
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, тарифів на теплову енергію,
транспортування теплової енергії
магістральними та місцевими
(розподільчими) мережами, постачання
теплової енергії, а також тарифів на
послуги централізованого
водопостачання та водовідведення
діють тарифи, що встановлені
відповідно органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування в
установленому законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачеві з вказаного часу
встановлено тарифи на послуги, що ним
надаються :

- постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№ 61 від 20.01.2011 р. (для населення), діє з
01.02.2011 р.;

- постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України № 180 від 30.09.2011 р. (для бюджетних
установ та інших споживачів), діє з
01.10.2011 р.;

- постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг № 112 від 10.02.2012 р.
(для населення), діє з 01.03.2012 р..

Проте, за приписами ст. 144 Конституції
України визначає, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Відповідно до Закону України № 280/97-ВР
від 21.05.1997 р. "Про місцеве
самоврядування в Україні" (із змінами
та доповненнями) акти органів
місцевого самоврядування, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Як вже зазначалося вище, рішенням
Полтавської обласної ради від 30.05.2008 р.
"Про тарифи на послуги
централізованого постачання холодної
води, водовідведення" (п'ятнадцята
сесія п'ятого скликання) Полтавське
обласне комунальне виробниче
підприємство теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" віднесено до І
групи споживачів (населення), рішенням
Полтавської обласної ради від 27.01.2009 р.
"Про коригування тарифів на послуги
централізованого постачання холодної
води, водовідведення, що надаються
комунальним підприємством Полтавської
обласної ради "Полтававодоканал"
(дев'ятнадцята сесія п'ятого скликання)
скориговано відповідні тарифи без
зміни груп споживачів в частині
віднесенні позивача до споживачів
першої групи.

Враховуючи приписи ст. 5 Цивільного
кодексу України щодо дії актів
цивільного законодавства у часі,
зазначені рішення органу місцевого
самоврядування як на момент виникнення
спірних правовідносин, так і на час
прийняття рішення з даного спору діють,
зокрема, в частині віднесення позивача
до споживачів послуг централізованого
постачання холодної води та
водовідведення першої групи. При цьому
судом взято до уваги пояснення
представників учасників процесу щодо
чинності даних рішень Полтавської
обласної ради на даний час.

Крім того, суд при прийнятті рішення
виходив з того, що на момент виникнення
спірних правовідносин чинне
законодавство не вимагає як
розмежування споживачів послуг з
водопостачання та водовідведення за
групами, що було передбачено Порядком
формування тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення (затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.06.2006 р. № 959, яка втратила чинність
з набранням законної сили постановою
Кабінету Міністрів України від 1 червня
2011 р. № 869 "Про забезпечення єдиного
підходу до формування тарифів на
житлово-комунальні послуги", якою
затверджено порядок формування
тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення), так
і не відносить до повноважень
Національну комісію регулювання ринку
комунальних послуг України формування
тарифів саме за групами споживачів.

За викладеного, колегія суддів
погоджується з посиланням позивача на
те, що до моменту встановлення
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг України
відповідачеві єдиних економічно
обґрунтованих тарифів на послуги з
водопостачання та водовідведення,
мають застосовуватися встановлені
наведеними вище постановами комісії
скориговані тарифи на дані послуги з
урахуванням розподілу по групам
споживачів, які затверджені наведеними
рішеннями Полтавської обласної ради.

Щодо обраного способу захисту
порушеного права, колегія суддів
враховує приписи ст. 16 Цивільного
Кодексу України та ст. 20 Господарського
Кодексу України, та виходячи з
формулювання умов Договору щодо
визначення ціни послуг, вважає
останній обраним правомірно та таким,
що сприятиме реальному відновленню
порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За викладеного, позовні вимоги
підтверджуються як нормами
матеріального права, так і поданими
доказами, заперечення відповідача
проти позову спростовуються наведеним
вище, а тому позов підлягає
задоволенню.

Понесені при пред'явленні позову
судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача
згідно ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Комунальне підприємство
Полтавської обласної ради
"Полтававодоканал" :

- припинити дії по нарахуванню
Полтавському обласному комунальному
виробничому підприємству теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
плати за водопостачання та
водовідведення по тарифу згідно з
постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011 р. № 180;

- відновити становище позивача, що
існувало до порушення права, шляхом
нарахування за послуги водопостачання
та водовідведення по тарифу для
категорії споживачів - населення, а
саме відповідно до постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України № 61 від
20.01.2011 року з жовтня 2011 року по лютий 2012
року та по тарифу відповідно до
Постанови Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
соціальних послуг № 112 від 10.02.2012 року з
березня 2012 року по січень 2014 року
включно.

3. Стягнути з Комунального підприємства
Полтавської обласної ради
"Полтававодоканал", вул.
П.Комуни, 40а, м. Полтава, 36014),
ідентифікаційний код юридичної особи
03361661, р/р 260072429 в АБ "Полтава-банк", МФО
331489 на користь Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, 36008), ідентифікаційний код
юридичної особи 03338030, р/р 260007148 в АК
"Полтава-банк", МФО 331489 - 2 294,00 грн.
судового збору.

Видати накази з набранням рішенням
законної сили.

4. Рішення надіслати сторонам та третій
особі за адресами, зазначеними у її
вступній частині.

Повне рішення складене 13.02.2014 р..

Головуючий суддя

О.В.Ківшик

Суддя

Н.Г.Гетя

Суддя

Д.М.Сірош

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги або
внесення апеляційного подання рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційною інстанцією.