ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.02.14р. Справа № 21/5005/4856/2012

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Міського комунального товариства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
спожитий природний газ

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Талан О.Л., довіреність
№ 1718 від 27.08.2012 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач (ПАТ "НАК "Нафтогаз України")
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення з відповідача (МКТ
"Дніпропетровські міські теплові
мережі") заборгованості за спожитий
природний газ у розмірі 20 870 324,10 грн.,
інфляційних втрат - 208 703,24 грн., пені - 1 577
567,66 грон., 3% річних - 304 623,25 грн., 7% штрафу
- 1 460 922,69 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на
невиконанні відповідачем умов
договору № 14/2484/11 купівлі-продажу
природного газу від 30.09.2011р. щодо повної
та своєчасної оплати вартості за
спожитий природний газ.

Ухвалою суду від 04.07.12р. провадження у
справі було зупинено до вирішення
господарським судом Дніпропетровської
області справи № 23/5005/5208/2012 про
скасування оперативно-господарської
санкції, яка є предметом розгляду у
справі № 21/5005/4856/2012.

Ухвалою суду від 17.04.13р. провадження у
справі поновлено з 13.05.13р.

Ухвалою суду від 28.05.13р. провадження у
справі було зупинено до вирішення
господарським судом Дніпропетровської
області справи № 904/3444/13 про примушення
до підписання актів
приймання-передачі, які є предметом
розгляду у справі № 21/5005/4856/2012.

12.06.13р. від Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" надійшла
апеляційна скарга на ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.05.13р. про зупинення
провадження по справі № 21/5005/4856/2012 та на
підставі викладеного дану справу
направлено до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду для
розгляду апеляційної скарги.

08.07.2013р. справа № 21/5005/4856/2012 повернулась
до господарського суду
Дніпропетровської області.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
02.07.13р. ухвалу господарського суду
Дніпропетровської від 28.05.13р. у справі
№ 21/5005/4856/2012 скасовано та справу
передану на розгляд до господарського
суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 11.07.2013р. провадження у
справі поновлено з 13.08.2013р.

11.07.2013р. від Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
надійшов запит про направлення справи
21/5005/4856/2012р. на адресу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду у зв'язку з
надходженням касаційної скарги та для
подальшого направлення до Вищого
господарського суду України.

На підставі викладеного, ухвалою від
11.07.2013р., дану справу зупинено та
відправлено на адресу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду для подальшого
направлення до Вищого господарського
суду України.

19.08.2013р. справа № 21/5005/4856/2012 повернулась
до господарського суду
Дніпропетровської області.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.08.2013р. постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 02.07.2013р.
залишено без змін.

19.08.2013р. від Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
надійшов запит про направлення справи
21/5005/4856/2012р. на адресу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду у зв'язку з
надходженням заяви про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 02.07.2013р. по
вказаній справі.

На підставі чого справу 19.08.2013р.
направлено до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.10.2013р. постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
02.07.2013р. у справі № 21/5005/4856/2012 залишено
без змін.

18.10.2013р. справа № 21/5005/4856/2012 повернулась
до господарського суду
Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 21.10.2013р. провадження у
справі поновлено з 11.11.2013р.

24.10.2013р. до господарського суду
Дніпропетровської області надійшов
електронний запит від
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду в якому він
просить у зв'язку з надходженням
касаційної скарги терміново надіслати
до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду справу № 21/5005/4856/2012
для подальшого направлення її до
Вищого господарського суду України.

На підставі викладеного, ухвалою від
28.10.2013р., дану справу зупинено та
відправлено на адресу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду для подальшого
направлення до Вищого господарського
суду України.

10.01.2014р. справа № 21/5005/4856/2012 повернулась
до господарського суду
Дніпропетровської області.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.12.2013р. ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 14.10.2013р.
залишено без змін.

Ухвалою суду від 10.01.2014р. провадження у
справі поновлено з 27.01.2014р.

В ході розгляду страви Позивачем були
надані поясненя в яких зазначоно, що
згідно п. 6.3. Договору від 30.09.2011 р. №
14/2484/11 встановлено, що за наявності
заборгованості Покупця (Відповідача)
за цим Договором Продавець (Позивач)
має право зарахувати кошти, що надійшли
від Відповідача, як погашення
заборгованості за поставлений газ в
минулі періоди цього договору, в
порядку календарної черговості
виникнення заборгованості. Відповідач
при цьому зобов'язується не зазначати в
платіжних дорученнях період, за який
здійснюється оплата.

Таким чином, кошти, які надійшли від
Відповідача Позивачу (в якості оплати
за надані останнім послуги за
Договором від 30.09.2011 р. № 14/2484/11)
протягом вересня-грудня 2012 р., січня 2013
р. на загальну суму 20 870 324,10 грн., були
зараховані Позивачем в погашення
заборгованості Відповідача за
зобов'язаннями жовтня 2011 р. за вказаним
Договором, яка станом на кінцеву дату
розрахунків - 14.11.2011 р. - становила 20 870
324,00 грн.

За таких умов, Позивач зазначає, що
станом на 21.01.2013 р. заборгованість
Відповідача перед Позивачем за
поставлений останнім у жовтні 2011 р.
природний газ за Договором від 30.09.2011 р.
№ 14/2484/11 в бухгалтерському обліку НАК
"Нафтогаз України" відсутня та просить
стягнути з Відповідача інфляційних
втрат - 208 703,24 грн., пені - 1 577 567,66 грн., 3%
річних - 304 623,25 грн., 7% штрафу - 1 460 922,69
грн. та просить врахувати дане
пояснення при розгляді справи.

Позивач 27.02.2014р. у судове засідання не
з'явився, направив до суду телеграму, у
якій просить відкласти розгляд справи,
в зв'язку об'єктивними обставинами.

Клопотання позивача про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
об'єктивними обставинами не підлягає
задоволенню, оскільки позивач, як
юридична особа, був повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи та, відповідно до ст. 28
ГПК України, надання повноважень на
представництво інтересів сторони у
процесі не обмежено будь-яким певним
колом осіб

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглянутись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленум
Вищого господарського суду України №
18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК).

Крім того, строк розгляду справи (з
врахуванням продовження на 15 днів)
спливає 28.02.2014р., у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу по
суті за наявними матеріалами на
підставі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково, у додаткових поясненнях до
відзиву від 25.02.2014р. зазначив, що
відповідно до висновку
судово-економічної експертизи №
1818/1819-13 від 08.11.2013р., що була проведена
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз згідно з
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 09.07.2013р.
по справі № 904/3444/13, обсяг спожитого
відповідачем газу, що був одержаний від
позивача в жовтні 2011р. за договором №
14/2484/11 для вироблення теплової енергії
для бюджетних установ та релігійних
організацій, склав 3 927,0906 тис. куб. м.

Враховуючи, що ціна природного газу, що
одержувався Відповідачем від Позивача
в жовтні 2011р. за договором № 14/2484/11 для
вироблення теплової енергії для
бюджетних установ та релігійних
організацій, склала 3 818,45 грн. за 1 000
кубічних метрів, то загальна сума, на
яку було поставлено природний газ в
жовтні 2011р. за договором № 14/2484/11,
складає - 14 995 405,17 грн.

В погашення цієї суми відповідачем
сплачено 83 400,00 грн.

Таким чином сума заборгованості перед
позивачем за підрахунком відповідача
складає 14 912 005,17 грн., пені - 1 153
178,13 грн., 7% штрафу - 1 049 090,36 грн., 3%
річних -229 718,84 грн., інфляційні втрати -
135 333,32 грн.

Також у поясненнях відповідач просить
зменшити суми пені та 7% штрафу,
мотивуючи це важким фінансовим
становище підприємства , крім того,
підприємство здійснює виплату
заробітної плати не меншу, ніж
встановлено законодавством України.
Сплачуються без пільг встановлені
законодавством податки, збори,
обов'язкові платежі. Збитки
відповідача в зв'язку з здійсненням
господарської діяльності щодо
теплопостачання складають 154014000 грн.
Відповідач постачає теплову енергію 316
установам та організаціям, які
фінансуються із бюджетів усіх рівнів.
На час звернення позивача до суду
боржниками відповідача рахувалось 208
бюджетних установ. У зв'язку з
відсутністю грошових коштів
казначейство не проводить оплату за
виставленими рахунками. Значна сума
заборгованості рахується за закладами
освіти (школи, дошкільні, навчальні
заклади) та медичні заклади.
Підприємство відповідача є
стратегічно - важливим об'єктом
господарювання для міста, адже
виробляє теплову енергію.

Клопотання про використання засобів
технічної фіксації судового процесу
при розгляді цієї справи
представниками сторін не заявлялись.

27.01.2014р. у судовому засіданні розгляд
справи відкладався до 11.02.2014р., 11.02.2014р.
оголошувалась перерва до 20.02.2014р.

Ухвалою суду від 11.02.2014р. строк розгляду
справи продовжено до 28.02.2014р.

20.02.2014р. розгляд справи відкладався до
27.02.2014р.

В судовому засіданні 27.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (далі -
Продавець, Позивач) та Міським
комунальним підприємством
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" (далі - Покупець, Відповідач)
30.09.2011 року укладено договір № 14/2484/11
купівлі-продажу природного газу (далі -
Договір) та в подальшому між сторонами
укладено додаткові угоди до даного
Договору: № 1 від 30.09.2011 року, № 2 від
11.10.2011 року.

Відповідно до п.1.1 Договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у ІV кварталі 2011 року та у 2012
році імпортований природний газ (за
кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", далі -газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а Покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами
(далі - споживачам Покупця) та
використовується теплогенеруючими
(теплопостачальними) підприємствами на
власні потреби та втрати (п.1.2 Договору).

Продавець передає Покупцеві 01.10.2011р. по
31.12.2012р. газ в обсязі до 36 300 тис.куб.м., у
тому числі по місяцях кварталів (тис.
куб.м.):

- 2011 році: жовтень - 6 300 тис.куб.м.,
листопад - 13 000 тис.куб.м., грудень - 17 000
тис.куб.м.

-          у 2012 році: січень - 18 000
тис.куб.м., лютий - 16 000 тис.куб.м.,
березень - 14 000 тис.куб.м., квітень - 5
000 тис.куб.м., травень - 1 610 тис.куб.м.,
червень - 1 280 тис.куб.м., липень - 1 040
тис.куб.м., серпень - 1 320 тис.куб.м.,
вересень - 1 700 тис.куб.м., жовтень - 6 300
тис.куб.м., листопад - 13 000 тис.куб.м.,
грудень - 17 000 тис.куб.м. (п.2.1 Договору).

Допускається відхилення місячного
обсягу переданого газу в розмірі +/- 5%
(плюс/мінус п'ять відсотків) від
узгодженого Сторонами згідно п.2.1 цього
договору планового обсягу продажу
газу без коригування планового обсягу
(п.2.1.2 договору).

Згідно п. 3.1. Договору Продавець передає
Покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
Покупця. Право власності на газ
переходить від Продавця до Покупця в
пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
Покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.

У відповідності до п. 3.3. Договору
приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Згідно п. 4.1. Договору кількість газу,
яка продається Покупцеві, визначається
за показами комерційних вузлів обліку
газу Покупця та відповідно до вимог
наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 року
№288 "Про затвердження Методики
визначення обсягів природного газу,
які використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів".

Пунктом 5.2. Договору у редакції
додаткової угоди № 2 від 11.10.2011р.
встановлено, що ціна за 1000 куб.м.
природного газу становить 3 382,00 грн.
без урахування збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та податку на додану вартість.
До сплати за 1 000 куд.м. природного газу
- 3 382,00 грн., крім того цільова надбавка
- 2 % та ПДВ - %, всього з цільовою
надбавкою та ПДВ - 3 449,64 грн.

До ціни газу додається загальний тариф
на послуги з транспортування
природного газу, який становить 302,30
грн., крім того ПДВ - 20% - 60,46 грн., всього з
ПДВ - 362,76 грн.

У разі поставки газу на газоспоживачі
об'єкти Покупця, які безпосередньо
підключені до магістральних або
промислових трубопроводів нафто-
газовидобувних підприємств, тариф на
послуги з транспортування 1 000 куб.м.
газу цими трубопроводами
встановлюється в розмірі 262,25 грн., крім
того ПДВ - 20% - 52,45 грн., разом з ПДВ - 314,70
грн.

Згідно п.6.1. Договору оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Цей договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками Сторін і діє в
частині реалізації газу з 01 жовтня 2011
року по 31 грудня 2012 року, а в частині
проведення розрахунків за газ та
послуг з його транспортування - до
повного погашення заборгованості (п.11.1
Договору).

Як слідує з матеріалів справи, Позивач
протягом жовтня 2011 року здійснив
поставку природного газу Відповідачу
згідно актів приймання-передачі
природного газу (а.с. 39,40), які підписані
повноважними представниками сторін
без заперечень та скріплені печатками
сторін, на загальну суму 20 878 724,10 грн.
Відповідачем зобов'язання по договору
за жовтень 2011 року виконав частково,
оплативши за спірний період лише 8 400,00
грн.

Відповідно до пункту 3.4 договору
№14/2484/11 відповідач зобов'язаний не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, надати позивачу
підписані та скріплені печатками
відповідача та газорозподільного
підприємства три примірники акту
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість.

31.10.2011р. між сторонами підписані акти
приймання-природного газу, згідно з
якими позивачем передано відповідачу
5467,851 тис. куб. м. природного газу на
загальну суму 20 878 724,10 грн.

У позовній заяві Позивач зазначає, що
заборгованість за договором
купівлі-продажу природного газу станом
на дату звернення з позовом складала 20
870 324,10 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
позову на підставі наступного.

П.2 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено, що кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускаться, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна за змістом норма
міститься у п.1 ст. 193 Господарського
кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
- договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Позивачем на адресу Відповідача було
направлено вимогу, у якій він вимагав
сплатити суму основного боргу та пеню.
Направлення вимоги підтверджується
фіскальним чеком від 02.03.2012р. № 4732,
описом та списком згрупованих
внутрішніх листів (а.с.44-46).

Відповіді на вимогу Відповідач не
надав, суму боргу не оплатив.

Не погоджуючись із обсягами газу, що
були поставлені по договору №14/2484/11,
відповідач направив листи
газорозподільному підприємству (№2416
від 10.11.2011р.) та позивачу (№2479 від
18.11.2011р.).

В цих листах, зокрема, йдеться про те, що
відповідач вважає акти
приймання-передачі природного газу від
31.10.2011р. такими, що втратили чинність,
оскільки фактичні обсяги газу,
одержаного відповідачем для
виробництва теплової енергії, що
споживається бюджетними і
госпрозрахунковими організаціями та
іншими споживачами, складає не 5419,891
тис. куб. м., а 3368,283 тис. куб. м.

14.06.2012р. відповідачем було подано до
господарського суду Дніпропетровської
області позовну заяву про скасування
оперативно-господарської санкції в
вигляді зайво донарахованих 2051,608 тис.
куб. м. природного газу.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29.08.2012р.
у справі №23/5005/5208/2012 позовні вимоги
задоволені в повному обсязі, скасована
оперативно-господарська санкція,
застосована НАК «Нафтогаз України» у
формі донарахування відповідачу 2051,608
тис. куб. м. природного газу до
кількості фактично отриманого обсягу
газу.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.12.2012р. по справі №23/5005/5208/2012, залишеної
без змін постановою Вищого
господарського суду України від
28.02.2013р., рішення господарського суду
Дніпропетровської області по цій
справі від 29.08.2012р. скасовано, позовні
вимоги - залишені без задоволення. При
цьому судом апеляційної інстанції
зазначено, що весь обсяг, що зазначений
в акті приймання-передачі, є фактичним
обсягом споживання природного газу.

Враховуючи зазначені судові рішення,
відповідач звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до ПАТ «Нафтогаз
України» та ПАТ «Дніпрогаз» про
відновлення порушеного права на
справедливий розподіл одержаного в
жовтні 2011 року природного газу по
категоріях споживачів теплової
енергії шляхом встановлення розподілу
обсягів природного газу по категоріям
споживачів теплової енергії в жовтні
2011 року: 14324,096 тис. куб. м. природного
газу - для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями, згідно
договору №14/2310/11 від 30.09.2011р.; 3864,587 тис.
куб. м. природного газу - для
виробництва теплової енергії.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області у справі
№904/3444/13 від 17.02.2014р. (суддя Суховаров
А.В.) в позовних вимогах відповідачу
відмовлено, оскільки відповідно до ст.12
ГПК України такий спір не підлягає
розгляду в господарських судах
України.

При цьому в рамках розгляду справи
№904/3444/13 призначалася судова
експертиза. На розсуд експерту, серед
інших, ставилося питання «Який обсяг
спожитого газу, одержаного Міським
комунальним підприємством
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» від Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» за
договором №14/2484/11 від 30.09.2011р. за період
з 11.10.2011р. по 31.10.2011р., використаного на
вироблення теплової енергії для
бюджетних установ та організацій та
інших споживачів?».

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму
ВГСУ від 23.03.2012р. № 4 висновок судової
експертизи, яку було проведено в межах
провадження з іншої справи, в тому
числі цивільної, кримінальної,
адміністративної, оцінюється
господарським судом у вирішенні
господарського спору на загальних
підставах як доказ зі справи, за умови,
що цей висновок містить відповіді на
питання, які виникають у такому спорі, і
поданий до господарського суду в
належним чином засвідченій копії.

Враховуючи викладене та приймаючи до
уваги, що у даній справі розглядається
питання стягнення з відповідача
заборгованості за спожитий природний
газ за жовтень 2011р., суд вважає за
можливе використати при розгляді даної
справи висновки судово-економічної
експертизи, проведеній у справі №
904/3444/13

Так, згідно висновків експерта (т.2 а.с.
57-64)

- обсяг спожитого газу, одержаного
Міським комунальним підприємством
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» від ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» за договором № 14/2310/11 від
30.09.2011р. за жовтень 2011р. використано на
вироблення теплової енергії для
населення та релігійних організацій
склав 14 310, 3974 тис. м3.

- обсяг спожитого газу, одержаного
Міським комунальним підприємством
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» від ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» за договором № 14/2310/11 від
30.09.2011р. за жовтень 2011р. використано на
вироблення теплової енергії для
бюджетних установ та інших споживачів
склав - 3 927,0906 тис. м3.

Позивач же надав суду Акти
приймання-передачі природного газу
згідно яких відповідачем на вироблення
теплової енергії для бюджетних установ
та інших споживачів отримано5 467,85 тис.
м3 (т.1. а.с.39,40).

Приймаючи до уваги висновки
судово-економічної експертизи, суд
прийшов до висновку про доведеність
обсягу спожитого відповідачем газу,
використаного на вироблення теплової
енергії для бюджетних установ та інших
споживачів у жовтні 2011р. в об'ємі 3
927,0906 тис. м3.

Враховуючи, що ціна природного газу, що
одержувався Відповідачем від Позивача
в жовтні 2011р. за договором № 14/2484/11 для
вироблення теплової енергії для
бюджетних установ та релігійних
організацій, склала 3 818,45 грн. за 1 000
кубічних метрів, то загальна сума, на
яку було поставлено природний газ в
жовтні 2011р. за договором № 14/2484/11,
складає - 14 995 405,17 грн.

Відповідачем надано докази часткової
оплати зазначеної суми в розмірі 83
400,00 грн., що підтверджується копіями
платіжних доручень (т.2. а.с. 23-30).

Таким чином, сума заборгованості
відповідача за природний газ,
одержаний від позивача у жовтні 2011 р. за
договором № 14/2484/11 від 30.09.2011р. складає 14
912 005,17грн. та є такою, що підлягає до
стягнення.

У ході розгляду справи Позивач надав
пояснення в яких зазначив, що кошти,
які надійшли від Відповідача Позивачу
(в якості оплати за надані останнім
послуги за Договором від 30.09.2011 р. №
14/2484/11) протягом вересня-грудня 2012 р.,
січня 2013 р. на загальну суму 20 870 324,10
грн., були зараховані Позивачем в
погашення заборгованості Відповідача
за зобов'язаннями жовтня 2011 р. за
вказаним Договором, яка станом на
кінцеву дату розрахунків - 14.11.2011 р. -
становила 20 870 324,00 грн.

Відповідач заперечив проти цього,
зазначивши, що він не оплачував
заборгованість за договором за жовтень
2011р.

Суд зобов'язував позивача надати
належні докази оплаті відповідачем
зазначеної суми (банківські виписки
тощо).

Однак, позивач вимоги суду не виконав,
витребувані докази не надав.

Виходячи з положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до пункту другого і
четвертого частини третьої статті 129
Конституції України одними з основних
засад судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, а також змагальність
сторін та свобод в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Зазначені конституційні принципи
закріплені в статтях 42 та 43
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими правосуддя у
господарських судах здійснюється на
засадах рівності всіх учасників
судового процесу перед законом і судом;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами, для чого господарський суд
створює їм необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Спір повинен вирішуватися на користь
тієї сторони, яка за допомогою
відповідних процесуальних засобів
переконала суд в обґрунтованості своїх
вимог чи заперечень.

Змагальність означає таку побудову
судового процесу, яка дозволяє всім
сторонам у справі відстоювати свої
права та законні інтереси, свою позицію
у справі.

Принцип змагальності є процесуальною
гарантією всебічного, повного та
об'єктивного з'ясування судом обставин
справи, ухвалення законного,
обґрунтованого і справедливого
рішення у справі.

Принцип змагальності передбачає
покладення тягаря доказування та
відповідальності за доведеність їхніх
вимог чи заперечень на сторони.

Тобто, обов'язок щодо доведення, у
даному випадку, оплати відповідачем
основної суми боргу, покладається на
позивача, чого останнім зроблено не
було.

З врахуванням викладеного, суд не
приймає твердження позивача про сплату
відповідачем заборгованості за
жовтень 2011р в розмірі 20 870 324,10 грн., як
такі, що не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Крім основного боргу Позивач просить
стягнути з Відповідача пеню у розмірі 1
577 567,696 грн., 3 % річних - 304 623,25 грн. за
період з 14.11.2011р. по 10.05.2012р., інфляційні
втрати - 208 703,24 за період з листопада
2011р. по березень 2012р. та 7 % штрафу - 1 460
922,69 грн.

Відповідно до п. 7.1. Договору, у разі
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим Договором.

В пункті 7.2. Договору сторони
передбачили, що у разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 % від суми
простроченого платежу.

Пеня сплачується протягом 3
банківських днів з моменту отримання
Покупцем вимоги Продавця. У разі
несплати пені у вказаний строк
Покупець вважається таким, що має
заборгованість за цим договором.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Нарахування Позивачем 7% штрафу
передбачено Договором та є
правомірним.

Однак, враховуючи, що відповідачем за
жовтень 2011р. спожито газу на суму 14 995
405,17 грн. та часткову оплату ним в
розмірі 83 400,00 грн. суд зазначає, що
розрахунки позивача є невірними.

Тому, перевіривши контррозрахунок,
наданий відповідачем, суд прийшов до
висновку, що до стягнення підлягає:

- пеня - 1 153 178,13 грн.,

- 3% річних - 229 718,84грн.,

- 7 % штрафу - 1 049 090,36 грн.,

- інфляційні втрати - 135 333,32 грн.

В ході розгляду справи відповідач
заявив клопотання про зменшення
розміру пені та 7 % штрафу. Як зазначив у
своїх поясненнях Відповідач, він не міг
своєчасно розрахуватися за
поставлений газ у зв'язку з важким
фінансовим становищем підприємства.

Так, для забезпечення своєї
господарської діяльності відповідач
закуповує природний газ, електричну
енергію, труби, запчастини за ринковими
цінами. Підприємство здійснює виплату
заробітної плати не меншу, ніж
встановлено законодавством України.
Сплачуються без пільг встановлені
законодавством податки, збори,
обов'язкові платежі.

Збитки відповідача в зв'язку з
здійсненням господарської діяльності
щодо теплопостачання складають 154014000
грн. Баланс відповідача станом на
31.12.2012р. свідчить про те, що збитки
відповідача складають 95 073 000,00 грн.

Крім того, Відповідач постачає теплову
енергію 316 установам та організаціям,
які фінансуються із бюджетів усіх
рівнів. Станом на 20.12.2013р. боржниками
відповідача рахувалось 208 бюджетних
установ. В зв'язку з відсутністю
грошових коштів казначейство не
проводить оплату за виставленими
рахунками. Значна сума заборгованості
рахується за закладами освіти (школи,
дошкільні, навчальні заклади) та
медичні заклади

Загальна сума заборгованості
бюджетних організацій та установ за
цей період складає 46182127 грн. 59 коп., в
тому числі по джерелам фінансування:

- з районних бюджетів - 18 365 388,64 грн.;

- з міського бюджету - 3 206 477,53 грн.;

- з обласного бюджету - 15 128 882,11 грн.;

- з державного бюджету - 9 481,31 грн.

За даними Відповідача за період жовтня
2011р. підприємство зазнало збитків
через закупівлю газу на технологічні
втрати з вироблення теплової енергії
для населення на суму 3 743 580,00 грн.,
що складає значний відсоток від суми
заборгованості Відповідача перед
Позивачем.

Тобто, до загальної заборгованості по
договору № 14/2484/11 від 30.09.2011р. увійшла
вартість газу, яка споживається
відповідачем по договору постачання
природного газу на вироблення теплової
ен6ергії для потреб населення на суму 3
743 580,00 грн.

Крім того, слід зазначити, що
підприємство Відповідача є
стратегічно - важливим об'єктом
господарювання для міста з вироблення
теплової енергії.

Відповідно до положень частин першої,
третьої статті 509, статей 526, 629
Цивільного Кодексу України,
зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Кодексом також
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (стаття 549
Кодексу). Якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. Розмір неустойки,
встановлений законом, може бути
збільшений у договорі. Розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (частина третя статті
551 Кодексу).

У випадку нарахування неустойки, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права, суд має право її зменшувати.
Наявність у кредитора можливості
стягувати із споживача надмірні
грошові суми, як неустойку, спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання неустойка
перетворюється на несправедливо
непомірний тягар для споживача та
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків кредитором
(постанова ВГСУ від 30.01.2014р. у справі №
904/5926/13) (т.2.а.с. 46-47).

Пунктом 1 ст.233 ГК України закріплено, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені та штрафу, які підлягають
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання, суд повинен з'ясувати
наявність значного перевищення
розміру неустойки перед розміром
збитків, а також об'єктивно оцінити, чи
є даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін.

В даному випадку суд вважає, що
Відповідачем належними доказами
підтверджено, що підприємство
знаходиться в скрутному матеріальному
становищі. Крім того, штраф та пеня є
лише санкціями за невиконання
грошового зобов'язання, а не основним
боргом, а тому будувати на цих платежах
свої доходи та видатки позивач не може,
окрім стягнення штрафу та пені позивач
нараховує та стягує проценти річних та
інфляційні, які в певній мірі
компенсують знецінення несплачених
коштів відповідачем, та відповідач не
ухиляється від повернення
заборгованості позивачу. Тому при
зменшенні розміру штрафу та пені
позивач не несе значного негативного
наслідку в своєму фінансовому стані.

Також слід зазначити, що сума штрафу та
пені в цілому складає 2 2002 268,49 грн., що
становить майже 15 % основного боргу
відповідача, що є неспіврозмірним.

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе клопотання Відповідача
задовольнити, зменшивши пеню на 50% до 576
589,07 грн., 7% штрафу на 50% - до 524 545,18 грн.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене,
до стягнення підлягає 14 912 005,17 грн. -
основного боргу, 576 589,07 грн. - пені, 524 545,18
грн. - 7% штрафу, 229 718,84 грн. - 3% річних, 135
333,32 грн. - інфляційних втрат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі підлягають стягненню
з Відповідача та Позивача пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 551, 610, 611,
925, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.
1, 33, 43, 44, 49, 82-87, 116, 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ,
пр.-т К. Маркса, 37, код ЄДРПОУ 3208277) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м. Київ,
вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 14 912 005,17 грн.
(чотирнадцять мільйонів дев'ятсот
дванадцять тисяч п'ять грн. 17 коп.) -
основного боргу, 576 589,07 грн. (п'ятсот
сімдесят шість тисяч п'ятсот
вісімдесят дев'ять грн. 07 коп.) - пені, 524
545,18 грн. (п'ятсот двадцять чотири тисячі
п'ятсот сорок п'ять грн. 18 коп.) - 7%
штрафу, 229 718,84 грн. (двісті двадцять
дев'ять тисяч сімсот вісімнадцять грн.
84 коп.) - 3% річних, 135 333,32 грн. (сто
тридцять п'ять тисяч триста тридцять
три грн. 32 коп.) - інфляційних втрат, 46
076,77грн. (сорок шість тисяч сімдесят
шість грн. 77 коп.) - витрат на оплату
судового збору, про що видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя Н.Г. Назаренко Дата підписання
рішення, оформленого відповідно до
вимог ст. 84 ГПК України, - 27.02.2014р.