ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" лютого 2014 р.
Справа № 918/60/14

Господарський суд Рівненської області
в складі судді Качура А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства
"Смигаторф" Державного підприємства
"Рівнеторф" (Рівненська область,
Дубенський район, смт.Смига, вул.Миру, 1)

до відповідача Приватне акціонерне
товариство "Рівневтормет" (33013, м.Рівне,
вул.Н.Хацевича, 35)

про стягнення 5785 грн. 05 коп.

Представники:

позивача: Солімчук І.М. (довіреність
№625 від 13.09.2013 року);

відповідача: не з'явився;

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених
статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до статті 811 ГПК України.

В судовому засіданні 06 лютого 2014 року
було оголошено перерву до 13.02.2014 року
11:30год.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Дочірнє підприємство
"Смигаторф" Державного підприємства
"Рівнеторф" звернувся до
господарського суду з позовною заявою
у якій просить стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Рівневтормет"
5380,00 грн. основного боргу та 405,05 грн. 3 %
річних.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні 06.02.2014 року заперечив проти
задоволення позовних вимог, з підстав
зазначених у відзиві. При цьому
посилається на те, що за даними ПАТ
"Рівневтормет" заборгованість перед ДП
"Смигаторф" відсутня.

Відповідач у судове засідання 13.02.2014
року не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання
повідомлений лалежним чином, про що
свідчить наявний в протоколі судового
засідання від 06.02.2014 року підпис
уповноваженого представника
відповідача.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу та вирішити
спір без участі відповідача за
наявними у справі матеріалами.

Вивчивши подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
місцевий господарський суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

При винесенні рішення суд дослідив
зокрема такі обставини.

24 березня 2011 року між Дочірнім
підприємством "Смигаторф" (надалі -
продавець) та Приватним акціонерним
товариством "Рівневтормет" (надалі -
покупець) було укладено Договір
купівлі-продажу брухту та відходів
чорних і кольорових металів № 12-ДБ
(надалі - Договір; а.с. 9), відповідно до
умов якого продавець відвантажує
покупцю у міру накопичення брухт та
відходи чорних металів згідно з ДСТУ
4121-2002 та брухт кольорових металів
згідно з ДСТУ 3211-95 (ГОСТ 1639-93).

У відповідності до пункту 2.3 Договору
покупець розраховується за
поставлений металобрухт шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок продавця протягом 15
календарних днів після отримання
партії брухту і при умові оформлення
приймально-здавального акту Ф-19 та
податкової накладної.

Договір підписаний уповноваженими
представниками позивача та
відповідача і скріплений відбитками
печаток сторін.

Судом встановлено, що позивачем на
виконання умов договору поставлено
відповідачу товар на загальну суму 6380,00
грн., що підтверджується наявним в
матеріалах справи
приймально-здавальним актом Ф-19 (а.с. 10),
та податковою накладною (а.с. 23).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором також
свідчить відсутність з боку
відповідача письмових претензій та
повідомлень про порушення продавцем
умов даної угоди.

В свою чергу відповідач частково
розрахувався за поставлений товар, що
підтверджується копією платіжного
доручення № 685 від 30.05.2011 року (а.с.11),
проте станом на час розгляду справи за
відповідачем перед позивачем
рахується заборгованість в сумі 5380,00
грн.

Відтак судом встановлено, що станом на
день розгляду справи заборгованість
відповідача за переданий товар
становить 5380,00 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
передбачено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 статті 691 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, а також
вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу.

Відповідно до положень частини 1 та
частини 2 статті 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

З урахуванням положень вказаних норм
законодавства, суд приходить до
висновку про наявність у відповідача
обов'язку виконати належним чином
зобов'язання по оплаті отриманого від
позивача товару та відсутність у
відповідача права на односторонню
відмову від такого зобов'язання.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач за користування його грошовими
коштами за період з 31.05.2011 року по 02.12.2013
року нарахував відповідачу 3% річних в
розмірі 405,05 грн. Розрахунок перевірено
судом.

З урахуванням вищевикладеного позовні
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 5380,00
грн. та трьох процентів річних в
розмірі 405,05 грн. є обґрунтованими,
підтверджуються матеріалами справи та
підлягають задоволенню з покладенням
на відповідача витрат по сплаті
судового збору.

Керуючись статтями 49, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Рівневтормет" (33013, м.Рівне,
вул.Н.Хасевича 35, ) на
користь Дочірнього підприємства
"Смигаторф" Державного підприємства
"Рівнеторф" (Ріненська область,
Дубенський район, смт.Смига, вул.Миру, 1,
) - 5380 грн. 00 коп.
основного боргу, 405 грн. 05 коп. 3% річних
та 1720 грн. 50 коп. витрат по сплаті
судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

повне рішення складено 14.02.2014 р.

Суддя
Качур А.М.