ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.02.14р. Справа № 904/9342/13

За позовом Агрофірми радгоспу
"Білозерський", с. Дніпровське
Білозерського району Херсонської
області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВАН РАЙН - ДЕ БРЮН
Україна", с. Мусіївка Нікопольського
району Дніпропетровської області

про стягнення 271 017,60 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Білецький О.В. - дов. б/н
від 16.12.2013р., представник;

від відповідача: Осипова Є.М. - дов. б/н
від 24.12.2013р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Агрофірма радгосп "Білозерський"
звернулась до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВАН РАЙН - ДЕ БРЮН
Україна" про стягненнязбитків у
розмірі 271 017,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідно до укладеного між сторонами
Договору поставки № 11-03 від 14.07.2010р..
відповідачем поставлено позивачу
товар (саджанці яблунь), який виявився
неякісним, в результаті чого позивач
зазнав збитків, які складаються з
вартості самих саджанців, витрат на
доставку саджанців, витрат на посадку
саджанців, та витрат по догляду за
саджанцями. Позивач вважає, що згідно
зазначених приписів чинного
законодавства, завдані йому збитки
повинен відшкодувати відповідач, що і
стало підставою для звернення позивача
з позовом до господарського суду.

Відповідач позов не визнає, просить
відмовити позивачу в задоволенні
позовних 14.01.2014р. в повному обсязі.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні, призначеному на
14.01.2014р. о 12:00 год. було оголошено
перерву до 29.01.2014р. о 12:00год.

За згодою представників сторін у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Суд вважає, за можливе розглянути дану
справу по суті за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Агрофірмою радгосп "Білозерський"
(Покупець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВАН РАЙН - ДЕ БРЮН
Україна" (Постачальник) укладений
Договір поставки № 11-03 від 14.07.2010р.

Згідно предмета Договору Постачальник
зобов'язався передати у власність
Покупцю двохлітні саджанці яблуні
(далі - Товар), а Покупець зобов'язався
прийняти Товар та оплатити його на
умовах, передбачених даним Договором
та специфікаціями до нього, що є
невід'ємною частиною даного Договору
(п.1.1 договору).

За умовами оговору постачальник
зобов'язався передати покупцю саджанці
яблунь загальною кількістю 60 000 штук, з
яких 40 000 саджанців "Ранет Семеренко" та
20 000 саджанців "Голден Делішес".

Згідно п.3.1. договору поставка товару
здійснюється одною або декількома
партіями в період з 20 жовтня по 20 грудня
2011 року. Під окремою (конкретною)
партією сторони розуміють кількість
товару, поставленого у відповідності з
конкретною видатковою накладною.

У період з 2011 року по 2012 рік відповідач
поставив позивачу саджанці яблунь в
кількості 80 630 саджанців на загальну
суму 3 225 200,00 грн., що підтверджено
долученими до матеріалами справи
видатковими накладними (а.с.18-30).

Позивачем перераховано відповідачу за
поставлений товар 3 225 200,00 грн., що
підтверджено долученими до
матеріалами справи платіжними
дорученнями (а.с.31-38).

Також відповідачем було надано для
позивача сортові свідоцтва на
поставлені саджанці з гарантією якості
поставленого товару (а.с.18-30).

Однак позивач стверджує, що
поставлений відповідачем товар
(саджанці яблунь), після посадки
саджанців в процесі росту яблунь
виявився неякісним, в результаті чого
позивач з вини відповідача зазнав
збитків, які складаються з вартості
самих саджанців, витрат на доставку
саджанців, витрат на посадку саджанців,
та витрат по догляду за саджанцями.

За вимогами ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкта права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, якби управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 623 ЦК
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.
При визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.

У відповідності з вимогами п. 4 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу
України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Протиправною поведінкою відповідача
позивач вважає поставку неякісних
(хворих) садженцев.

Відповідно до п. 3.3 Договору поставки,
базис поставки - склад Продавця
(відповідача) на умовах ЕХW відповідно
до Правил Інкотермс 2000 р.

Як пояснив представник відповідача в
судовому засіданні та проти чого не
заперечував представник позивача,
відвантаження саджанців здійснювалося
одразу після їх викопування
безпосередньо з поля в період з 25.102011р.
по 03.11.2011р., що було гарантією свіжості
поставленого товару та виключало
можливе зниження його якості в період
зберігання. Для контролю якості
продукції, окрім сортувальників
відповідача, були задіяні від 2 до 4
представників позивача, які
здійснювали огляд саджанців (кореневої
системи, кори, крони) при їх прийманні.

Відповідно до п. 2.3. Договору поставки,
якість товару має відповідати п. 2.1.
Договору та підтверджуватись сортовим
свідоцтвом та карантинним
сертифікатом.

Сортове свідоцтво - документ, що
посвідчує сортові якості садивного
матеріалу.

Карантинний сертифікат відповідно до
Закону України "Про карантин рослин" -
документ, який видається органами
Державної служби з карантину рослин
України та засвідчує фітосанітарний
стан об'єктів регулювання, що
вивозяться та/або ввозяться у
карантинну зону транспортуються
територією України. Відповідно до п. 28
Постанови КМУ №705 від 12.05.2007 р. "Про
деякі питання реалізації Закону
України "Про карантин рослин",
карантинний сертифікат оформлюється у
трьох примірниках: перший примірник
отримує заявник; другий - надсилається
до органу Держветфітослужби, куди
перевозяться об'єкти регулювання;
третій - залишається в органі
Держветфітослужби, що його видав. Свій
оригінальний екземпляр карантинного
сертифікату відповідач передав разом з
товаром позивачу.

Будь-якій іншій сертифікації товар не
підлягав, про що свідчить лист ДП
Дніпростандартметрологія за вих. №
62-46/3916 від 10.10.2012 р. "Щодо сертифікації
продукції".

Згідно з п. 2.4 Договору, якість товару,
що не відповідає договору,
визначається колегіально, шляхом
підписання акта невідповідності
уповноваженими представниками сторін.

Прийняття товару по кількості та
якості підтверджується підписами
представника Позивача за довіреністю
на видаткових накладних та в журналі
реєстрації сортових свідоцтв (підпис
начальника цеху садівництва Житякова
О.І.)

Акт невідповідності товару за якістю,
передбачений п. 2.5. Договору, не
складався.

В якості доказу отримавння таких
хворих садженців, позивач надав акт
Інституту садівництва Національної
академії аграрних наук України від
12.11.2012, яким встановлено що в
насадженнях сортів яблунь виявлені
латентні віруси яблуні - вірус
хлоротичної кільцевої плямистості
яблуні, вірус борошнистості деревини
яблуні та інші захворювання насаджень,
тобто заражена патогенами.

Зазначений акт не може бути прийнятий
судом до уваги оскільки він не містить
відмостей про місце походження
заражених саджанцев. До того ж поставка
відбулась в жовтні-листопаді 2011р., а
зазначений акт складено 12.11.2012р., тобто
через рік після поставки.

За таких обставин, позивачем не
доведено самої протиправної поведінки
підповідача, що виключає можливість
задоволення позову.

Таким чином, позовні вимоги Агрофірми
радгосп "Білозерський" задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.49, ст.ст. 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Пвне рішення складено

24.02.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік