ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.02.2014 Справа № 920/2161/13

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛеСтар», м.Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Велетень», м.Глухів,
Сумська область

про стягнення 280788 грн. 30 коп.

СУДДЯ СОП'ЯНЕНКО О.Ю.

при секретарі с/з Пігарєвій І.О.

Представники:

Від позивача: Євсєєв В.В., довіреність №
б/н від 07.07.2013 року;

Від відповідача: Кугай А.В., довіреність
№ 683 від 25.12.2013 року;

Присутній - ОСОБА_4

Суть спору: позивач, згідно вимог
позовної заяви, просить суд стягнути з
відповідача 280788 грн. 30 коп.
заборгованості за поставлений товар, а
також стягнути з відповідача судові
витрати, пов'язані з розглядом справи.

Відповідач подав відзив на позовну
заяву (вх. № 181 від 09.01.2014 року), в якому
проти позову заперечує і просить суд
відмовити позивачу в задоволенні
позову та застосувати до спірних
правовідносин строк позовної давності,
оскільки поставка товару відбувалася у
2004 році, на думку відповідача, перебіг
строку позовної давності почався на
наступний день після здійснення
поставки та виникнення у відповідача
обов'язку оплатити поставлений товар.

Представник позивача подав доводи по
суті справи від 29.01.2014 року, вважає
строк позовної давності не пропущеним,
боржник не виконав свої обов'язки до
закінчення строку виконання
зобов'язання за договором і вважається
таким, що прострочив і тому просить
задовольнити позовну заяву.

Також представником позивача подано
клопотання від 10.02.2014 року про визнання
поважним пропуск строку позовної
давності, в зв'язку з тим, що ТОВ
«ЛеСтар» після підписання договору
відступлення права вимоги від 24.03.2008
року останній разом з актами приймання
передачі документів від 24.03.2008 року та
оригінали накладних вибули із
володіння ТОВ «ЛеСтар» та були
повернуті лише 14.09.2013 року органами
міліції, доказом чого є висновок ДІМ
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві від 14.09.2013 року та наказ ТОВ
«ЛеСтар» № 08/01-30-5 від 30.03.2008 року.

По клопотанню представника позивача
строк розгляду справи № 920/2161/13
продовжено до 05.03.2014 року відповідно до
ст. 69 Господарського процесуального
кодексу України.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
факт поставки товару не заперечував,
проте вказав, що за отриманий товар
розрахувався в повному обсязі, але
доказів оплати надати не може у зв'язку
із знищенням первинних бухгалтерських
документів за спливом трирічного
строку, передбаченого законодавством
для зберігання бухгалтерських
документів та надав копії Актів про
вилучення та знищення документів.

Представник позивача заявив усне
клопотання про відкладення розгляду у
зв'язку з необхідністю зобов'язати
директора або головного бухгалтера
надати пояснення, яким чином було
здійснено розрахунок за поставлений
ТОВ «ЮВС» товар, а також заявив про
необхідність витребування оригіналів
актів про знищення бухгалтерських
документів.

Представник відповідача проти
відкладення розгляду справи заперечив
вказав, що головний бухгалтер вже не
працює на підприємстві відповідача,
документи, які підтверджують оплату
відсутні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
позивача та відповідача, дослідивши та
оцінивши надані докази, суд встановив:

Клопотання представника позивача про
відкладення розгляду справи суд вважає
безпідставним, оскільки пояснення
директора чи бухгалтера не мають для
суду доказового значення. Представник
відповідача пояснив що надати докази
оплати товару на даний час вже
неможливо у зв'язку з їх знищенням та
надав копії актів про знищення
документів, які завірені належним
чином і у суду сумнів не викликають.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи необґрунтованим та спрямованим
на затягування вирішення спору у
справі, тому у задоволенні зазначеного
клопотання суд відмовляє, а справу, з
огляду на достатність доказів для
прийняття рішення, вважає за можливе
розглянути за наявними у ній
матеріалами.

Як свідчать матеріали справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЮВС» поставило
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Велетень» товарно -
матеріальні цінності (цукор) на
підставі на загальну суму 280788 грн. 30
коп. на підставі видаткових накладних
та доручень:

- № ЮВ-0001989 від 18.10.2004 року,
доручення серія ЯЗХ № 487482 від 17.10.2004р.
на суму 48204 грн. 00 коп.;

- № ЮВ-0002084 від 19.10.2004 року,
доручення серія ЯЗХ № 487483 від 18.10.2004р.
на суму 48204 грн. 00 коп.;

- № ЮВ-0002188 від 20.10.2004 року,
доручення серія ЯЗХ № 4874843 від 20.10.2004р.
на суму 48204 грн. 00 коп.;

- № ЮВ-0002362 від 22.10.2004 року,
доручення серія ЯЗХ № 487486 від 22.10.2004р.
на суму 48204 грн. 00 коп.;

- № ЮВ-0002435 від 23.10.2004 року,
доручення серія ЯЗХ № 487487 від 23.10.2004р.
на суму 48204 грн. 00 коп.;

- № ЮВ-0002513 від 25.10.2004 року,
доручення серія ЯЗХ № 487492 від 25.10.2004р.
на суму 39768 грн. 30 коп.;

Відповідач факт поставки товару не
заперечує, проте зазначає, що за
отриманий товар розрахувався в повному
обсязі і на даний час заборгованість
відсутня, проте надати докази на
підтвердження оплати неможливо, у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності і знищенням бухгалтерських
документів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу,
зокрема, з договорів та інших
правочинів.

24.03.2008 року між ТОВ «ЮВС» (первісним
кредитором) та ТОВ «ЛеСтар» (новим
кредитором) був укладений
договір про відступлення права
вимоги, за умовами якого первісний
кредитор передав позивачу право вимоги
по зазначеним накладним за отриманий
відповідачем товар,на загальну
суму 280788 грн. 30 коп.

Відповідно до пункту 3.1 договору,
згідно акту приймання-передачі
документів від 24.03.2008 року ТОВ «ЮВС»
передало позивачеві як новому
кредитору оригінали вищезгаданих
накладних на загальну суму 280788 грн. 30
коп., якими підтверджується факт
отримання відповідачем від ТОВ «ЮВС»
(первісного кредитора) товару на
загальну суму 280788 грн. 30 коп.

Первинними документами, наявними в
матеріалах справи, наданими позивачем
з позовною заявою, підтверджується
факт прийняття відповідачем від ТОВ
«ЮВС» (первісного кредитора) товару
по 6-ти вищезгаданим видатковим
накладним на загальну суму 280788 грн. у
період з 18.10.2004 року по 25.10.2004 року. В
видаткових накладних є посилання на
договір № 1228 від 18.10.2004 року як на
підставу виникнення господарських
відносин. В матеріалах справи договір
№ 1228 від 18.10.2004 року відсутній, і згідно
акту прийому - передачі документів за
договором відступлення права вимоги
від 24.03.2008 року вказаний договір не
передавався.

Первинними документами, наявними в
матеріалах справи, наданими
відповідачем, не підтверджується
оплата відповідачем згаданого товару
після його прийняття, як того вимагає
частина перша статті 692 ЦК України, ні
первісному, ні новому кредиторам. В
матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази оплати
відповідачем товару, отриманого по
зазначеним вище видатковим накладним
від ТОВ «ЮВС».

В усіх вищезгаданих видаткових
накладних зазначена єдина умова
продажу : купівля-продаж. Отже
підписанням відповідачем (покупцем)
видаткових накладних зафіксовано
факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин з купівлі-продажу.

Позивач у своїй позовній заяві
зазначає, що відповідач отримав від
ТОВ «ЮВС» (первісного кредитора) товар
відповідно до правочину по поставці
на підставі вищезгаданих видаткових
накладних, однак, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК
України, до договору поставки
застосовуюся загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Оскільки позовні вимоги позивача
ґрунтуються на договорі про
відступлення права вимоги, за яким він
став кредитором на підставі
вищезгаданих видаткових накладних,
то безумовно до правовідносин між
первісним кредитором та відповідачем,
а після заміни сторони (кредитора) у
зобов'язанні до правовідносин між
новим кредитором (позивачем) та
відповідачем (боржником)
застосовуються загальні положення
про купівлю-продаж (глава 54 ЦК України,
§ 1 , ст.ст. 655-697), зокрема, положення
частини першої статті 692 ЦК України.

Вищий господарський суд України у
своєму інформаційному листі від
17.07.2012 року № 01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ
окремих норм матеріального права» з
метою забезпечення правильної і
однакової судової практики звернув
увагу господарських судів на наступну
практику застосування судом
касаційної інстанції частини першої
статті 692 ЦК України щодо визначення
строку виконання боржником грошового
зобов'язання , яке виникло на
підставі договору купівлі-продажу (у
співвідношенні з частиною другою
статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті
692 ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути
передбачено розстрочення платежу.

Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором, або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі - продажу,
починається з моменту прийняття
товару або товаророзпорядчих
документів на нього, і положення
частини другої статті 530 названого
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
не застосовується.

При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» і яка відповідає вимогам,
зокрема, статті 9 названого Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує
факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар. Строк
виконання відповідного грошового
зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України.

Таким чином, перебіг строків
виконання грошових зобов'язань
відповідачем, які виникли на підставі
вищезгаданих видаткових накладних,
починається з моменту прийняття
відповідачем товару по кожній з
видаткових накладних, тобто у даному
випадку по першій з 6 видаткових
накладних № ЮВ-0001989 від 18.10.2004 року
перебіг строку виконання грошового
зобов`язання відповідачем почався з
18.10.2004 року, по останній з 6-ти
видаткових накладних № ЮВ-0002513 від
25.10.2004 року - з 25.10.2004 року.

Згідно статті 262ЦК України, заміна
сторін у зобов`язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

Отже, заміна первісного кредитора (ТОВ
«ЮВС») новим кредитором (позивачем) за
договором про відступлення права
вимоги від 24.03.2008 року не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності - строку, у межах якого
позивач міг звернутися з вимогою про
стягнення з відповідача
заборгованості на підставі
вищезгаданих видаткових накладних.

Загальна позовна давність статтею 257 ЦК
України встановлена тривалістю у три
роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Оскільки заміна сторони у зобов`язанні
не змінює порядку обчислення та
перебігу позовної давності, то перебіг
позовної давності, тобто перебіг
строку у межах якого позивач міг
звернутися до суду з вимогою про
стягнення з відповідача
заборгованості на підставі
вищезгаданих 6-ти видатковим накладним
розпочався у період з 18.10.2004 року по
25.10.2004 року (з моменту отримання
відповідачем товару по кожній з
видаткових накладних) і сплив,
відповідно, у період з 18.10.2007 року по
25.10.2007 року (в залежності від моменту
прийняття відповідачем товару по
кожній з 6 видаткових накладних).

12.12.2012 року ТОВ «ЛеСтар» звернувся до
ТОВ «Велетень» з вимогою-повідомленням
про сплату заборгованості в розмірі
280788 грн. 30 коп. протягом 7-ми днів.

З вимогою - повідомленням позивач
звернувся до відповідача після спливу
позовної давності, помилково вважаючи,
що до правовідносин з купівлі - продажу
застосовується положення частини
другої статті 530 ЦК України, а не
положення частини першої статті 692 ЦК
України. Згідно ст.253 ЦК України,
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов`язано його початок. Саме з
подією (прийняттям товару або
прийняттям товаророзпорядчих
документів на нього) пов`язує частину
перша статті 692 ЦК України початок
перебігу строку виконання грошового
зобов`язання покупцем (боржником), яке
виникло на підставі договору купівлі -
продажу (видаткових накладних на
товар), і відповідно, з цієї ж події
починається перебіг (обчислення)
позовної давності (ст.ст. 253,260 та
частина перша ст. 692 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна
давністю застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Відповідач 09.01.2014 року подав суду заяву
про застосування позовної давності, в
якій просить суд відмовити позивачеві
в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, застосувавши позовну давність.

Відповідно до частини четвертої статті
267 ЦК України сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Позивач звернуся до господарського
суду з позовною заявою, що
розглядається у даній справі, лише
18.12.2014 року, а позовна давність сплила
25.10.2007 року по вимогам, які ґрунтуються
на останній з видаткових накладних
від 25.10.2004 року, тому, керуючись статями
256, 257, 260, 261, 262 частинами третьою та
четвертою статті 267, частиною першою
статті 692 ЦК України, господарський суд
має відмовити позивачеві в
задоволенні його позовних вимог
повністю у зв`язку зі спливом позовної
давності.

Клопотання позивача про визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності суд вважає
необґрунтованим та не підтвердженим
належними та допустимими доказами, і
тому відмовляє позивачу в задоволенні
даного клопотання.

У відповідності зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Позивачем не
доведені заявлені позовні вимоги та не
надано суду належних доказів, які б
об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію. За
таких обставин, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України,
при відмові у позові витрати по сплаті
судового збору покладаються на
позивача.

У відповідності зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Позивачем не
доведені заявлені позовні вимоги та не
надано суду належних доказів, які б
об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію. За
таких обставин, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, при відмові у позові витрати
по сплаті судового збору покладаються
на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову - відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 03.03.2014
року.

Суддя
О.Ю. Соп'яненко