ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 р.
Справа № 904/7827/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя Широбокова Л.П.
(доповідач)

суддів Чус О.В., Орєшкіної Е.В. (зміна
складу судової колегії відбулась на
підставі розпорядження секретаря
судової палати Кузнецової І.Л. від
14.02.2014р.)

при секретарі судового засідання
Євстигнеєвій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Сєдов М.В., представник,
довіреність № б/н від 20.01.14;

від відповідача: Хазієва О.Р.,
представник, довіреність № 52-16/56 від
23.01.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09.12.2013р.
у справі № 904/7827/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промінвестекскавація",

м. Запоріжжя

до Відкритого акціонерного
товариства "Південний гірничо-

збагачувальний комбінат", м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 9 235 760,11 грн збитків від
інфляції та 3 % річних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 09.12.2013р.
(суддя Юзіков С.Г.) позов задоволено
частково. Стягнуто з Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промінвестекскавація" 2 105 343,64
грн - збитків від інфляції, 3 403 606,11 грн -
3 % річних, 41 049,78 грн - судових витрат. У
решті позову відмовлено з підстав
пропуску позовної давності.

Не погодившись із зазначеним
рішенням, Відкрите акціонерне
товариство "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
звернулося із апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду скасувати як
прийняте з порушенням норм
матеріального права, прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог. В обґрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що господарським судом не були
застосовані ст.ст. 1, 12, 19 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
11.07.2011р. ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області у справі
№34/5005/8758/2011 було порушено провадження
про банкрутство Відповідача та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів. Оскільки, в силу ст.1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" дія мораторію
розповсюджується на спірні відносини,
то індекс інфляції та 3% річних за весь
час прострочення виконання грошового
зобов`язання не застосовуються (ст. 19
Закону).

17.02.2014р. від відповідача надійшло
клопотання про заміну відповідача на
правонаступника - Публічне акціонерне
товариство «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат».

Позивач проти апеляційної скарги
заперечив з огляду на те, що на спірні
відносини розповсюджується дія Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 25.05.2011р., яка не містить заборон щодо
нарахування 3% річних та інфляційних
втрат на заборгованість, що виникла до
порушення провадження у справі про
банкрутство. Вважає рішення суду
правомірним та обґрунтованим, а
апеляційну скаргу безпідставною.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.11.2010р.
у справі №6/538-09, залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
02.03.2011р. та постановою Вищого
господарського суду України від
12.05.2011р., частково задоволено позовні
вимоги ТОВ "Промінвестекскавація"
(надалі - Позивач), стягнуто з ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (надалі - Відповідач) на
користь Позивача 12 454 466,13 грн
заборгованості за виконані підрядні
роботи за договором підряду №2590а від
24.12.2007р.; 2 556 905,32 грн інфляційних втрат; 3%
річних в розмірі 594 196,42 грн; а також
заборгованість за виконані підрядні
роботи за договором підряду №1307а від
25.06.2008р. у сумі 26 612 082 грн, 5382 276,23 грн
інфляційних втрат, 3% річних - 1 248 844,50
грн, судові витрати в розмірі 25 736 грн.

17.03.2011р. на виконання рішення суду у
справі №6/538-09 видано наказ.

Станом на 30.08.2013р. судове рішення не
виконано.

Позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення з Відповідача 3% річних у
сумі 3 766 443,37 грн та інфляційних витрат у
сумі 5 469 316,74 грн, період нарахування
яких визначений з 15.06.2010р. по 30.08.2013р.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. При цьому,
чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з наявністю
судового рішення чи відкриття
виконавчого провадження по його
примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові; отже, інфляційні
нарахування на суму боргу та проценти
річних входять до складу грошового
зобов'язання.

Визначення грошового зобов'язання
закріплено в Законі України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон). Статтею 1 Закону
передбачено, що грошове зобов'язання -
це зобов'язання боржника заплатити
кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
договору та на інших підставах,
передбачених цивільним законодавством
України.

З матеріалів справи вбачається, що
Відповідачем не надано доказів
виконання зазначеного рішення суду,
тому правомірними є вимоги Позивача
про стягнення з Відповідача 3% річних за
період прострочення з 15.06.2010р. по
30.08.2013р. у сумі 3 766 443,37 та інфляційних
втрат з урахуванням індексів інфляції
з червня 2010 року по липень 2013 року у
сумі 3 550 816,41 грн.

Вимоги щодо стягнення 1 918 500,33 грн
інфляційних втрат безпідставні в
зв'язку з невірним розрахунком,
оскільки позивачем не послідовно
застосовані індекси інфляції за
визначений ним період (індекси менше 100%
- дефляція - виключені з підрахунку).

Статтею 256 Цивільного кодексу України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 Цивільного кодексу України).
Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення рішення у
справі. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу
України).

З урахуванням заяви Відповідача про
застосування строку позовної давності
(а.с. 71, 81), а також дати звернення
Позивача із позовом до суду (03.10.2013р.)
судом першої інстанції правомірно
застосовано позовну давность та
задоволені вимоги за період
прострочення з 03.10.2010р. по 30.08.2013р.,
стягнуто з Відповідача 3% річних у сумі
3 403 606,11 грн та збитки від інфляції -
2 105 343,64 грн, розрахунок суду
першої інстанції є обґрунтованим та не
оспорюється сторонами. В частині
стягнення інфляційних втрат в сумі
1 445 472,77 грн та 3% річних - 372
837,26 грн за період прострочення з 15.06. по
02.10.2010р. слід відмовити за пропуском
позовної давності.

Стосовно заперечень апелянта з
приводу безпідставності нарахування 3%
річних та інфляційних втрат на
заборгованість у зв`язку із забороною
їх нарахування з моменту порушення
справи про банкрутство, про що
зазначено у Законі України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
колегія суддів зауважує наступне.

Дійсно, статтею 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції Закону від 22.12.2011р. №4212-ІУ,
який набрав чинності 19.01.2013р.,
визначено, що протягом дії мораторію не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошового
зобов'язання та три проценти річних від
простроченої суми.

Разом з тим, відповідно до п. 1-1
розділу Х Прикінцевих та перехідних
положень цього Закону його положення
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено після
набрання чинності цим Законом.

Вказана правова позиція також
викладена в Інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
27.12.2012р. №01-06/1941/2012.

Ухвалою від 11.07.2011р. порушено
провадження у справі №34/5005/8758/2011 про
банкрутство Відповідача, та відповідно
до ухвали від 27.06.2013р. провадження у цій
справі зупинено, публікація оголошення
про порушення справи про банкрутство
не здійснювалася.

Таким чином, до спірних правовідносин
застосовується редакція Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
виконання господарських зобов`язань»,
що діяла на час порушення провадження у
справі про банкрутство (станом на
25.05.2011р.), яка не містить заборони щодо
нарахування втрат від інфляції та 3%
річних.

Враховуючи викладене, підстав для
скасування чи зміни рішення суду
відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України не
вбачається, апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Дніпропетровської
області без змін.

З урахуванням того, що
правонаступництво можливе на будь-якій
стадії судового процесу, колегія
суддів вважає за можливе задовольнити
клопотання сторони та замінити
Відповідача на Публічне акціонерне
товариство "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
зміна найменування відповідача
підтверджена належними доказами -
Статутом, що зареєстрований 20.01.2014р.,
випискою з ЄДР від 23.01.2014р.

Судові витрати по апеляційній
скарзі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 25, 44-49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Замінити Відповідача у справі
Відкрите акціонерне товариство
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на правонаступника Публічне
акціонерне товариство "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат".

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", м.
Кривий Ріг залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09.12.2013р.
у справі №904/7827/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом
двадцятиденного строку з дати її
прийняття.

Повний текст постанови складений
18.02.2014р.

Головуючий суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
О.В. Чус

Суддя
Е.В. Орєшкіна