донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

18.02.2014 справа №905/5521/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Принцевської
Н.М.суддівКолядко Т.М., Скакуна О.А.при
секретарі судового засідання:
Трофимович Ю.М.за участю представників
сторін:
від позивача:
Калітвянська С.О., довіреність № 10-14 «Д»
від 01.01.14р.від відповідача:не
з'явивсярозглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Донецькобленерго", м. Горлівка
Донецької областіна рішення
господарського суду Донецької
областівід20.11.2013р. у справі№ 905/5521/13
(суддя Бокова Ю.В.)за позовомПублічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго", м. Горлівка
Донецької областідо Державного
підприємства «Зуївська
експериментальна
теплоенергоцентраль», м. Зугрес
Донецької областіпро врегулювання
розбіжностей, що виникли при укладанні
договору на передачу електричної
енергії

В судовому засіданні 04.02.2014р.

оголошено перерву до 18.02.14р.

Господарський суд Донецької області
рішенням від 20.11.2013р. у справі
№ 905/5521/13 позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго", м. Горлівка
Донецької області до Державного
підприємства «Зуївська
експериментальна
теплоенергоцентраль», м. Зугрес
Донецької області про врегулювання
розбіжностей, що виникли при укладанні
договору на передачу електричної
енергії задовольнив частково.
Додатковим рішенням господарського
суду Донецької області від 09.12.2013р. у
справі № 905/5521/13 відмовлено в
задоволенні позовної вимоги щодо
визначення 01.05.13р. днем укладення
договору про постачання
електроенергії № 15. Ухвалою
господарського суду Донецької області
від 09.12.2013р. у справі № 905/5521/13
виправлена технічна описка в
резолютивній частині рішення від
20.11.2013р.

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Донецькобленерго", м. Горлівка
Донецької області, не погоджуючись з
рішенням господарського суду подало
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення господарського суду Донецької
області від 20.11.2013р. у справі
№ 905/5521/13 скасувати частково та
прийняти нове рішення, яким прийняти
спірні пункти договору в редакції
позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач зазначив, що оскаржуване
рішення скасуванню не підлягає,
оскільки прийняте без порушення
процесуального та з вірним
застосуванням норм матеріального
права.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги та їх
обґрунтування, надавши пояснення
аналогічні викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, в судовому
засіданні 04.02.2014р. просив залишити
оскаржуване рішення без змін.

Враховуючи те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою, в апеляційній
скарзі заявник посилається лише на ті
документи, що були предметом розгляду
суду першої інстанції, судова колегія
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу без участі
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами.

Розпорядженням в.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
17.02.2014р. в зв'язку з відпусткою члена
постійно діючої судової колегії судді
Ломовцевої Н.В. змінено
колегію суддів.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання вимог ст. 26 Закону України
„Про електроенергетику", п.1.3 Правил
користування електричною енергією
(Правила), та ст.275 Господарського
кодексу України щодо споживання
електроенергії лише на підставі
договору, ПАТ „ДТЕК Донецькобленерго"
направило відповідачу проект Договору
№ 15 від 01.05.2013 р. (Договір), який було
повернуто відповідачем листом №1050 від
09.07.2013 р. разом із протоколом
розбіжностей до нього.

Не погодившись із запропонованою
редакцією спірних пунктів проекту
Договору, позивач звернувся до
відповідача з протоколом погодження
розбіжностей до Договору.

У зв'язку із не узгодженням сторонами
протоколу погодження розбіжностей до
Договору, позивач звернувся до суду з
метою врегулювання розбіжностей у
судовому порядку та викладення розділу
І абзацу 1, п.п. 2.2.3., п.п. 3.1.5., п.п. 3.2.2., п.п.
4.2.1., п.п. 4.2.2., п.п. 4.2.4., абз. 2 п. 5.1, абз. 4 п.
5.3., п. 5.5., п. 5.6., абз. 2 п.п. 6.1.1, абз. 2 п.п.
6.1.3, абз. 7 п.п. 6.1.3, абз. 1 п.п. 6.1.7, абз. 2 п.п.
6.1.7, абз.16 п.9.1, абз. 18 п. 9.1, два останніх
абз. розділу 10 Договору №15 від 01.05.2013 р.
в редакції позивача.

Оскаржуваним рішенням господарського
суду Донецької області від 20.11.13р., з
урахуванням додаткового рішення від
09.12.13р. та ухвали про виправлення описки
від 09.12.13р. (далі - рішення), врегулювані
розбіжності, які виникли між Публічним
акціонерним товариством "ДТЕК
Донецькобленерго", м. Горлівка, та
Державним підприємством «Зуївська
експериментальна
теплоенергоцентраль», м. Зугрес
Донецької області при укладанні
договору на передачу електричної
енергії № 15 шляхом викладення спірних
умов договору та додатків до нього у
наступній редакції:

Пункт 5.5 договору прийняти в редакції
ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго":
"Визначення фактичної електричної
потужності електроустановок споживача
виконується постачальником в будь-який
робочий день споживача у відповідності
до діючої Методики проведення
контрольних вимірів фактичної
електричної потужності у години
максимуму навантаження об'єднаної
енергетичної системи України.
Результати вимірів навантаження
оформлюються актом контролю
електричної потужності".

Абзац 16 пункту 9.1 договору прийняти в
редакції відповідача: "а також
повідомлення про встановлення
договірних величин споживання
електричної потужності, повідомлення
про обсяги скоригованих договірних
величин обсягу споживання електричної
енергії та потужності, повідомлення
про перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
угоди про реструктуризацію є
невід'ємними частинами цього Договору".

Передостанній абзац розділу 10 договору
прийняти в редакції позивача: "з
моменту набрання чинності даним
договором (далі - новий договір),
договір між Постачальником та
Споживачем від 01.11.2005 року № 15 про
постачання електричної енергії (про
користування електричною енергією)
далі - попередній договір втрачає
чинність в частині зобов'язань
Постачальника продавати електричну
енергію Споживачу. В частині
розрахунків за продану електричну
енергію, перетікання реактивної
електроенергії, господарсько-правовій
відповідальності (ст.216 ГК України), а
також в частині відповідальності за
порушення грошових зобов'язань (ст. 625
ЦК України), екологічної складової (за
наявності) попередній договір втрачає
чинність після здійснення в повному
обсязі всіх розрахунків за ним".

Останній абзац розділу 10 договору
прийняти в редакції суду: "У разі
порушення Споживачем розрахунків за
попереднім договором, Постачальник має
право припинити чи обмежити
електроспоживання Споживача
відповідно до порядку визначеному
Правилами користування електричною
енергією".

В задоволенні вимог позивача стосовно
викладення додатку № 1 до договору від
01.05.2013 р. № 15 в редакції позивача -
відмовлено.

Також відмовлено в задоволенні
позовної вимоги щодо визначення 01.05.13р.
днем укладення договору про постачання
електричної енергії № 15. Днем
укладення договору про постачання
електричної енергії № 15 визначено день
набрання чинності рішенням суду.

Провадження щодо позовних вимог про
врегулювання розбіжностей, що
залишились не врегульованими, при
укладенні договору про постачання
електричної енергії № 15 від 01.05.13 р.:
абзац 1 розділу 1, п.п. 2.2.3., п.п. 3.1.5., п.п.
3.2.2, п.п. 4.2.1, п.п. 4.2.2, п.п. 4.2.4, абзац 2 п. 5.1.,
абзац 4 п. 5.3., п. 5.6., абзац 2 п.п. 6.1.1., абзац
2 п.п. 6.1.3, абзац 7 п.п. 6.1.3, абзац 1 п.п. 6.1.7,
абзац 2 п.п. 6.1.7., абзац 18 п. 9.1. - припинено
на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Судова колегія вважає, що оскаржуване
рішення господарського суду є законним
та обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно приписів частин 1 та 6 ст. 179
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання, які
забезпечують споживачів, зазначених у
частині першій цієї статті,
електроенергією, зв'язком, послугами
залізничного та інших видів
транспорту, а у випадках, передбачених
законом, також інші суб'єкти
зобов'язані укладати договори з усіма
споживачами їхньої продукції (послуг).
Законодавством можуть бути
передбачені обов'язкові умови таких
договорів.

Відповідно до статті 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства (ст. 628 ЦК України).

Пунктом 3 статті 179 Господарського
кодексу України визначено, що
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 181 Господарського
кодексу України проект договору може
бути запропонований будь-якою з сторін.
Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму,
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору. Сторона, яка
одержала протокол розбіжностей до
договору, зобов'язана протягом
двадцяти днів розглянути його, в цей же
строк вжити заходів для врегулювання
розбіжностей з другою стороною та
включити до договору всі прийняті
пропозиції, а ті розбіжності, що
залишились неврегульованими, передати
в цей же строк до суду, якщо на це є
згода другої сторони.

Якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона-виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка держала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

У відповідності до ч. 3 ст. 184
Господарського кодексу України
укладення господарських договорів на
основі примірних і типових договорів
повинно здійснюватися з додержанням
умов, передбачених ст. 179
Господарського кодексу України, шляхом
викладення договору у вигляді єдиного
документа, оформленого згідно з
вимогами ст. 181 Господарського кодексу
України.

Згідно приписів ст. 187 Господарського
кодексу України, спори, що виникають
при укладенні господарських договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. День набрання чинності рішенням
суду, яким вирішено питання щодо
переддоговірного спору, вважається
днем укладення відповідного
господарського договору, якщо рішенням
суду не визначено інше.

Матеріали справи свідчать, що позивач
звернувся до суду з позовом в межах
встановленого п. 5. ст. 181 Господарського
кодексу України 20-ти денного строку для
врегулювання розбіжностей в судовому
порядку.

За змістом статей 33 і 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог. Доказування полягає не
лише в поданні особами доказів, а й у
доведенні їх переконливості.
Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно із статтями 4-3, 43
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності, а господарський суд
створює сторонам та іншим особам, які
беруть участь у справі, необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства. Господарський суд
оцінює кожний доказ окремо та всі
докази в сукупності, що відображуються
в судовому рішенні. Ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Послуги з передачі електричної енергії
відповідно до частини першої статті 5
Закону України "Про природні монополії"
належить до сфери діяльності суб'єктів
природних монополій.

Під визначення, наведене у п.1.2. Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики від 31.07.1996 № 28, де
вказано, що електропередавальна
організація - суб'єкт господарювання,
який отримав ліцензію НКРЕ на право
здійснення підприємницької діяльності
з передачі електричної енергії
магістральними та міждержавними
електричними мережами або місцевими
(локальними) електричними мережами, а
також суб'єкт господарювання, який
отримав ліцензію НКРЕ на право
здійснення підприємницької діяльності
з передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електромережами
та ліцензію НКРЕ на право здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом, що здійснює свою
діяльність на закріпленій території,
підпадає ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго".

На закріпленій території ПАТ "ДТЕК
Донецькобленерго" є монополістом на
право здійснення підприємницької
діяльності з передачі електричної
енергії магістральними та
міждержавними електричними мережами
або місцевими (локальними)
електричними мережами.

Згідно абзацу 2 частини 4 ст. 179 ГК
України, при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі примірного
договору, рекомендованого органом
управління суб'єктам господарювання
для використання при укладені ними
договорів, коли сторони мають право за
взаємною згодою змінювати окремі
умови, передбачені Примірним
договором, або доповнювати його зміст.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Оскільки шляхом підписання протоколу
узгодження розбіжностей від 22.10.2013 р.
сторонами досягнуто згоди за спірними
умовами договору, а саме: розділу І
абзацу 1, п.п. 2.2.3., п.п. 3.1.5., п.п. 3.2.2., п.п.
4.2.1., п.п. 4.2.2., п.п. 4.2.4., абз. 2 п. 5.1, абз. 4 п.
5.3п. 5.6., абз. 2 п.п. 6.1.1, абз. 2 п.п. 6.1.3, абз. 7
п.п. 6.1.3, абз. 1 п.п. 6.1.7, абз. 2 п.п. 6.1.7, абз. 18
п. 9.1 Договору №15 від 01.05.2013 р., суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що провадження у цій частині
у справі № 905/5521/13 підлягає припиненню
на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, в зв'язку з відсутністю
предмету спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони не дійшли згоди щодо пункту 5.5,
абзацу 16 пункту 9.1 та двох останніх
абзаців розділу 10 Договору.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо
окремих умов договору, позивач
звернувся із позовом до суду з метою
врегулювання розбіжностей, що
залишились неврегульованими при
укладенні договору на передачу
електричної енергії між
постачальником електричної енергії та
споживачем. Однак при розгляді справи в
суді сторони також не дійшли згоди щодо
всіх спірних пунктів договору.
Укладення договору між сторонами
законодавчо визнано обов'язковим, тому
господарський місцевий суд,
проаналізувавши всі спірні пункти
договору, що укладається, прийняв
окремі пункти договору згідно норм
чинного законодавства.

Також судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позовної вимоги
про викладення додатку № 1 до договору
№ 15 та абзацу 16 п. 9.1 договору № 15 в
редакції ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»,
оскільки, як вірно зазначено місцевим
судом, укладання такої додаткової
угоди не є обов'язковим, вона регулює
відносини, які склались за іншим
Договором про постачання
електроенергії і тому має укладатись
за згодою сторін.

Вивчивши спірні умови Договору,
колегія суддів дійшла висновку, що
місцевим господарським судом при
вирішенні спору була дана вірна оцінка
нормам діючого законодавства.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів Донецького апеляційного
господарського суду вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
господарський суд Донецької області
забезпечив дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи, дав належну
правову оцінку наявним у матеріалах
справи доказам, через що підстави для
його скасування відсутні. Обставини та
заперечення, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли підтвердження в
матеріалах справи, тому вона
залишається без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по розгляду
апеляційної скарги відносяться на
скаржника.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго", м. Горлівка
Донецької області - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 20 листопада 2013р. по справі
№ 905/5521/13 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
через Донецький апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Головуючий
Н.М. Принцевська

Судді:
Т.М. Колядко

О.А. Скакун

Надруковано 5 примірників:

1-позивачу;

1-відповідачу;

1-до
справи;

1-ГСДО;

1-ДАГС