РІШЕННЯ

"11" лютого 2014 р.Справа № 921/1296/13-г/11

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Сидорук А.М.

Розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
вул. Острозька, буд.138, м. Славута,
Славутський район, Хмельницької
області, 30000;

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Простір", с.
Бичківці, Чортківського району,
Тернопільської обл.

про cтягнення заборгованості в сумі 216
732 грн. 97 коп..

За участю представників сторін

Позивача: Стельмах Ю.М. - представник.

Відповідача: не з'явився.

Суть справи: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
вул. Острозька, буд. 138, м. Славута,
Славутський район, Хмельницької
області звернулось до господарського
суду Тернопільської області з позовною
заявою до товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Простір", с.
Бичківці, Чортківського району,
Тернопільської обл. про стягнення
заборгованості в сумі 216 732 грн. 97 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
умови Договору поставки № 1156 від 22
лютого 2013 року, а саме не здійснив
повної оплати за надані послуги, в
наслідок чого в останнього виникла
заборгованість в сумі 216 732 грн. 97 коп.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 30 грудня 2013
року порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено на 14 січня 2014
року. В порядку ст. 77 ГПК України
розгляд справи було відкладено до 14
січня 2014 року та 11 лютого 2014 року .

В судовому засіданні 11 лютого 2014 року
представник позивача позовні вимоги,
викладені у позові, підтримав в
повному обсязі та просить позов
задоволити - стягнути з ТОВ
"Агро-Простір" 216 732 грн. 97 коп. боргу,
який на день слухання справи не
погашено.

Представник відповідача в судове
засідання 11 лютого 2014 року не з"явився,
причин не явки суду не повідомив;
витребуваних ухвалою суду документів
не надав, а відтак справа розглядається
за наявними в ній матеріалами
відповідно до ст.75 ГПК України.

В розпочатому судовому засіданні
представнику позивача роз'яснено
права та обов'язки сторін, передбачені
ст. ст. 22, 81-1 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне:

Згідно ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України право
на звернення до господарського суду за
захистом своїх порушених, оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів
мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності. Майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179
Господарського кодексу України).

22 липня 2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" (надалі Продавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Простір" (надалі
Покупець) був укладений договір
поставки № 1156, у відповідності до умов,
зазначених у даному договорі, подавець
зобов"язується поставляти, а покупець
приймати та оплачувати вартість
наступних сільськогогосподарських
товарів (надалі - Товари) насіння
ячменю; насіння кукурудзи; насіння
ріпаку; насіння соняшника; насіння
озимої пшениці; насіння ячменю
пивоварного (імпорту); засоби захисту
рослин.

Кількість товару, його ціна та загальна
вартість кожної конкретної партії
поставки, а також інші істотні умови
поставки зазначаються сторонами у
додаткових угодах та специфікаціях до
даного договору (розділ 2 п. 2.2.
Договору).

Відповідно до розділу 2 п. 2.5. договору
покупець зобов"язується оплатити
вартість товару не пізніше 31 жовтня 2013
року, якщо інші строки не будуть
погоджені сторонами у додатках до
даного договору.

Відповідно специфікації № 1/к,
специфікації № 1/я та специфікації № 2/3
до договору поставки 1156 від 22 лютого 2013
року сторонами погоджено наступні
терміни оплати, а саме: вартість
насіння кукурудзи та ячменю
сплачується до 30 вересня 2013 року,
вартість засобів захисту рослин
сплачується до 31 жовтня 2013 року.

Судом встановлено, що на виконання
своїх договірних зобов'язань позивач
передав, а відповідач отримав товар на
загальну суму 878 359 грн. 75 коп., що
підтверджується видатковою накладною
№ 3-00000052 від 28 лютого 2013 року,
видатковою накладною № 3-00000350 від 03
квітня 2013 року, видатковою накладною №
3-00000283 від 03 квітня 2013 року, видатковою
накладною № 3-00000926 від 10 червня 2013 року,
видатковою накладною № 3-00000743 від 08
травня 2013 року, видатковою накладною №
3-00000707 від 26 квітня 2013 року, видатковою
накладною № 3-00000518 від 25 квітня 2013 року,
видатковою накладною № 3-00000775 від 14
травня 2013 року, видатковою накладною №
3-00000851 від 27 травня 2013 року та
довіреністю № 10 від 03 квітня 2013 року,
довіреністю № 9 від 03 квітня 2013 року,
довіреністю № 6 від 28 лютого 2013 року,
довіреністю б/н від 11 червня 2013 року,
довіреністю № 20 від 27 травня 2013 року,
належним чином засвідчені копії яких
знаходяться у матеріалах справи.

В 2013 року відповідач здійснив на адресу
позивача зустрічну поставку товару, у
зв"язку з чим, 14 листопада 2013 року в
порядку ст. 601 ЦК України позивач
звернувся до відповідача із заявою №
3/з про зарахування зустрічних
однорідних вимог.

Внаслідок зарахування позивачем
зустрічної поставки, заборгованість
відповідача зменшилась на 661 626 грн. 78
коп.

Таким чином, на дату розгляду справи у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем згідно договору
поставки № 1156 від 22 лютого 2013 року в
сумі 216 732 грн. 97 коп., яка підтверджена
належними доказами та не спростована
відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами, і у відповідності
із ст. 11 цього Кодексу - однією з підстав
виникнення зобов'язань.

Так, між позивачем і відповідачем у
справі виникли зобов'язання з договору
поставки, згідно якого, в силу ст. 712
Цивільного кодексу України, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або у
інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько -
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматися від
певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, у
встановлений строк (термін) його
виконання та вимог цього Кодексу, інших
активів цивільного законодавства,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу (ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України).

Приймаючи до уваги наведене та беручи
до уваги те, що всупереч умов договору
поставки № 1156 від 22 лютого 2013 року та
вимог діючого законодавства, свої
зобов'язання по оплаті вартості
поставленого товару відповідач не
виконав, а тому, суд визнає позовні
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості за
договором в сумі 216 732 грн. 97 коп.
правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст. ст.32, 33 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України при
задоволенні позову судовий збір
покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст.1, 2, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Простір", с.
Бичківці, Чортківського району,
Тернопільської обл, ідентифікаційний
код 35126726 на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" вул. Острозька, буд.138, м.
Славута, Славутський район,
Хмельницької області,
ідентифікаційний номер 34863309 - 216 732 грн.
97 коп. заборгованості за поставлений
товар та 4 335 грн. 00 коп. в повернення
сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
суду законної сили.

3. На рішення господарського суду, яке
не набрало законної сили, сторонами
може бути подано апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня його
прийняття (підписання - 14 лютого 2014
року) через місцевий господарський суд.

Суддя
А.М. Сидорук