м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1024/14 10.02.14
За позовомТовариства з обмеженою
"Енергоконтракт"доПриватного
акціонерного товариства "Торговий дім
Морозівський"за участю третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на сторонівідповідача:1.
Болкісєвої Вікторії Вікторівни 2.
Болкісєва Олександра
Михайловичапровизнання договорів
купівлі-продажу часток у статутному
капіталі недійснимиСуддя Бойко Р.В.
Представники сторін:
від позивача:Омельченко О.В.від
відповідача:Волянська О.Ю., Глухенька
Я.В.від третьої особи 1:не з'явивсявід
третьої особи 2:не з'явився
Обставини справи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергоконтракт"
(надалі - "ТОВ "Енергоконтракт")
звернулося до господарського суду
міста Києва із позовом до Приватного
акціонерного товариства "Торговий дім
Морозівський" (надалі - "ПАТ "ТД
Морозівський") про визнання договорів
купівлі-продажу часток у статутному
капіталі недійсними.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договори купівлі-продажу часток у
статутному капіталі ТОВ
"Енергоконтракт" від 29.03.2013 р., 30.05.2013 р.,
13.06.2013 р., 25.06.2013 р. укладені між
відповідачем та третіми особами з
перевищенням повноважень представника
відповідача та містять ознаки
удаваного правочину, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування підстав
для визнання їх недійсними.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.01.2014 р. порушено провадження
у справі №910/1024/14, залучено до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
Болкісєву Вікторію Вікторівну та
Болкісєва Олександра Михайловича,
розгляд справи призначено на 10.02.2014 р.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримує та просить задовольнити їх
В судове засідання представники
відповідача з'явилися, проти позову
заперечують, в його задоволенні
просять відмовити повністю.
Представник відповідача подав відзив
на позовну заяву за змістом якого
вказував на те, що суми предметів
оскаржуваних договорів не
перевищували 10% активів відповідача, а
тому обов'язковість погодження їх
вчинення Наглядовою радою була
Треті особи, повідомлені про час і
місце розгляду справи належним чином,
що підтверджується відміткою на
звороті ухвали суду, своїх повноважних
представників в судове засідання не
направили, про причини неявки суд не
Суд відзначає, що правові підстави для
залучення Болкісєвої В.В. та Болкісєва
О.М. до участі у справі в якості
відповідачів відсутні з огляду на
Згідно із ч. 1 ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
У відповідності до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.
Тобто, відповідачем слід вважати особу,
яка знаходиться з позивачем у
матеріальних правовідносинах та
залучається до участі у справі за
вказівкою позивача чи з ініціативи
суду, внаслідок припущення, що вона
порушила чи оспорює права позивача.
Статтею 27 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, можуть вступити у справу на
стороні позивача або відповідача до
прийняття рішення господарським судом,
якщо рішення з господарського спору
може вплинути на їх права або обов'язки
щодо однієї з сторін.
В даному випадку суб'єктний склад
сторін у даній справі відповідає
вимогам ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України, а
підстави звернення з ним обґрунтовані
перевищенням повноважень директора
Приватного акціонерного товариства
"Торговий дім Морозівський" при
укладенні спірних договорів, яке і
визначено відповідачем за даним
З огляду на викладене та враховуючи
надані постановою пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
р. №10 "Про деякі питання підвідомчості
і підсудності справ господарським
судам" роз'яснення, за змістом п. 3.2 якої
пленум вказав на те, що при оскарженні
договору купівлі-продажу покупець,
незалежно від наявності у нього
статусу підприємства чи організації в
розумінні частини першої статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, може бути залучений до участі
у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, суд не вбачає правових підстав
для залучення Болкісєвої В.В. та
Болкісєва О.М., правовий статус яких в
даній справі визначено як третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, до участі у справі в
якості відповідачів.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013 р. між ПАТ "ТД Морозівський"
(продавець) та Болкісєвою В.В. (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
частки у статутному капіталі ТОВ
"Енергоконтратк", посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Мазарчук Н.В. та зареєстрований в
реєстрі за №1597, відповідно до умов
якого продавець передав у власність
покупця частку статутного капіталу ТОВ
"Енергоконтракт" у розмірі 16%
статутного капіталу, що складає 48 000,00
грн., а покупець прийняв і оплатив її
вартість, що підтверджується платіжним
дорученням №3197852 від 30.04.2013 р.

Відповідні зміни до установчих
документів ТОВ "Енергоконтракт" в
частині визначення складу учасників
товариства були зареєстровані
реєстраційною службою Головного
управління юстиції у м. Києві 27.05.2013 р.
за номером запису 5009108.

30.05.2013 р. між ПАТ "ТД Морозівський"
(продавець) та Болкісєвим О.М. (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
частки у статутному капіталі ТОВ
"Енергоконтратк", посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Мазарчук Н.В. та зареєстрований в
реєстрі за №1975, відповідно до умов
якого продавець передав у власність
покупця частку статутного капіталу ТОВ
"Енергоконтракт" у розмірі 16%
статутного капіталу, що складає 48 000,00
грн., а покупець прийняв і оплатив її
вартість, що підтверджується платіжним
дорученням №72892 від 03.06.2013 р.

13.06.2013 р. між ПАТ "ТД Морозівський"
(продавець) та Болкісєвою В.В. (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
частки у статутному капіталі ТОВ
"Енергоконтратк", посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Смирновою О.Ю. та зареєстрований в
реєстрі за №1717, відповідно до умов
якого продавець продав, а покупець
купила частину частки в статутному
капіталі ТОВ "Енергоконтракт" розміром
16% статутного капіталу, що еквівалентно
48 000,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №614979 від 14.06.2013 р.

Відповідні зміни до установчих
документів ТОВ "Енергоконтракт" в
частині визначення складу учасників
товариства були зареєстровані
реєстраційною службою Головного
управління юстиції у м. Києві 19.06.2013 р.
за номером запису 8009108, а саме: п. 5.2
нової редакції Статуту позивача було
встановлено, що статутний капітал
товариства розділений на частки: ПАТ
"ТД Морозівський" належить частка у
розмірі 52% від статутного капіталу
товариства, що становить 156 000,00 грн.;
Болкісєвій В.В. належить частка у
розмірі 32% у статутному капіталі
товариства, що становить 96 000,00 грн.;
Болкісєву О.М. належить частка у
розмірі 16% у статутному капіталі
товариства, що становить 48 000, 00 грн.

25.06.2013 р. між ПАТ "ТД Морозівський"
(продавець) та Болкісєвим О.М. (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
частки у статутному капіталі ТОВ
"Енергоконтратк", посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу Хащіною
Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1669,
відповідно до умов якого продавець
продав, а покупець купив частку у
статутному капіталі ТОВ
"Енергоконтракт", що становить 16%
статутного капіталу, номінальною
вартістю 48 000,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №443756 від 09.07.2013 р.

Відповідні зміни до установчих
документів ТОВ "Енергоконтракт" в
частині визначення складу учасників
товариства були зареєстровані
реєстраційною службою Головного
управління юстиції у м. Києві 02.07.2013 р.
за номером запису 9009108, а саме: п. 5.2
нової редакції Статуту позивача було
встановлено, що статутний капітал
товариства розділений на частки: ПАТ
"ТД Морозівський" належить частка у
розмірі 36% від статутного капіталу
товариства, що становить 108 000,00 грн.;
Болкісєвій В.В. належить частка у
розмірі 32% у статутному капіталі
товариства, що становить 96 000,00 грн.;
Болкісєву О.М. належить частка у
розмірі 32% у статутному капіталі
товариства, що становить 96 000, 00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
оспорюванням позивачем дійсності
укладених між відповідачем та третіми
особами договорів купівлі-продажу
часток у статутному капіталі ТОВ
"Енергоконтракт" від 29.03.2013 р., 30.05.2013 р.,
13.06.2013 р., 25.06.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Підставою для недійсності
оскаржуваних договорів позивачем
визначається укладення їх не
уповноваженою на вчинення таких дій
особою.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку про
необхідність відмови в задоволенні
позовних вимог з огляду на наступне.

Частинами 1, 3 ст. 92 Цивільного кодексу
України передбачено, що юридична особа
набуває цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та закону. Порядок
створення органів юридичної особи
встановлюється установчими
документами та законом. Орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень. У
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Статтею 97 Цивільного кодексу України
встановлено, що управління товариством
здійснюють його органи. Органами
управління товариством є загальні
збори його учасників і виконавчий
орган, якщо інше не встановлено
законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону
України "Про акціонерні товариства"
загальні збори можуть вирішувати
будь-які питання діяльності
акціонерного товариства.

Згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України "Про
акціонерні товариства" до компетенції
наглядової ради належить вирішення
питань, передбачених цим Законом,
статутом, а також переданих на
вирішення наглядової ради загальними
зборами.

За змістом ст. 58 Закону України "Про
акціонерні товариства" виконавчий
орган акціонерного товариства
здійснює управління поточною
діяльністю товариства. До компетенції
виконавчого органу належить вирішення
всіх питань, пов'язаних з керівництвом
поточною діяльністю товариства, крім
питань, що належать до виключної
компетенції загальних зборів та
наглядової ради. Виконавчий орган
акціонерного товариства підзвітний
загальним зборам і наглядовій раді,
організовує виконання їх рішень.
Виконавчий орган діє від імені
акціонерного товариства у межах,
встановлених статутом акціонерного
товариства і законом.

Відповідно до п. 10.1 Статуту ПАТ "ТД
Морозівський", затвердженого рішенням
Загальних зборів акціонерів Закритого
акціонерного товариства "Торговий дім
Морозівський" від 22.03.2011 р. (протоколом
№2), (надалі - "Статут ПАТ "ТД
Морозівський") органами управління
товариства є: Загальні збори
акціонерів; Наглядова рада; директор
(виконавчий орган); ревізор.

Із змісту п. 10.2.7.21 Статуту ПАТ "ТД
Морозівський" вбачається, до виключної
компетенції загальних зборів належить
прийняття рішення про вчинення
значного правочину, якщо ринкова
вартість майна, робіт або послуг, що є
предметом такого правочину, перевищує
25 відсотків вартості активів за даними
останньої фінансової звітності
товариства.

У відповідності до п. 10.3.5.13 Статуту ПАТ
"ТД Морозівський" до виключної
компетенції наглядової ради належить
затвердження договорів (угод)
укладених директором щодо відчуження
товариством основних засобів та
нематеріальних активів на суму, що
перевищує 50 000,00 грн.

Згідно із п. 1.1, абз. 2 п. 3.2 Положення про
Наглядову раду ПАТ "ТД Морозівський",
затвердженого рішенням Загальних
зборів акціонерів Акціонерного
товариства "Торговий дім Морозівський"
від 22.03.2011 р. (протокол №2), Наглядова
рада ПАТ "ТД Морозівський" є органом
Товариства, який представляє інтереси
акціонерів в перерві між проведенням
загальних зборів акціонерів
товариства, здійснює захист прав
акціонерів товариства і, в межах
компетенції, визначеної статутом та
законодавством, контролює та регулює
діяльність виконавчого органу
товариства. За рішенням Наглядової
ради повноваження, що не належать до її
виключної компетенції, можуть бути
делеговані директору.

Із змісту п. 10.4 Статуту ПАТ "ТД
Морозівський" вбачається, що директор
здійснює управління поточною
діяльністю товариства. До компетенції
директора належить вирішення всіх
питань, пов'язаних з керівництвом
поточною діяльністю товариства, крім
питань, що належать до виключної
компетенції загальних зборів та
наглядової ради. Директор має право без
довіреності діяти від імені
товариства, у тому числі представляти
інтереси товариства, вчиняти правочини
від імені товариства.

У відповідності до п. 3.3.7 Положення про
виконавчий орган ПАТ "ТД Морозівський",
затвердженого рішенням Загальних
зборів акціонерів Акціонерного
товариства "Торговий дім Морозівський"
від 22.03.2011 р. (протокол №2), директор діє
від імені товариства в межах,
передбачених законодавством та
статутом, зокрема, приймає за
погодженням з Наглядовою радою рішення
про здійснення інвестицій у статутні
(складені, пайові) капітали інших
юридичних осіб шляхом вступу до складу
учасників юридичних осіб, про
припинення участі, вирішення усіх
питань та реалізації усіх прав, що
випливають з володіння цими
корпоративними правами.

Згідно із п. 4.1 Положення про виконавчий
орган ПАТ "ТД Морозівський",
затвердженого рішенням Загальних
зборів акціонерів Акціонерного
товариства "Торговий дім Морозівський"
від 22.03.2011 р. (протокол №2), директор
уповноважений керувати поточними
справами товариства, виконувати
рішення Загальних зборів та Наглядової
ради, представляти товариство в його
відносинах з державними органами,
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі іноземними;
українськими та іноземними
громадянами та будь-якими іншими
третіми сторонами; вести переговори та
укладати будь-які правочини, договори
(контракти тощо) від імені товариства, у
тому числі зовнішньоекономічні (в
межах, визначених статутом та законом).

За змістом п. 4.2 Положення про
виконавчий орган ПАТ "ТД Морозівський",
затвердженого рішенням Загальних
зборів акціонерів Акціонерного
товариства "Торговий дім Морозівський"
від 22.03.2011 р. (протокол №2), до
компетенції директора належить,
зокрема: вчиняти від імені товариства
правочини (в межах визначених Статутом
та Законом України "Про акціонерні
товариства") та здійснювати всі значимі
дії; підписувати будь-які договори та
зовнішньоекономічні контракти (в
межах, визначених Статутом та Законом).

З огляду на викладені положення
вбачається, що до компетенції
директора ПАТ "ТД Морозівський"
належить в т.ч. укладення від іменні
товариства будь-яких правочинів,
рішення про вчинення яких не віднесено
до виключної компетенції Загальних
зборів та Наглядової ради, тобто,
правочинів, вартість яких не перевищує
10 відсотків вартості активів за даними
останньої фінансової звітності
товариства чи 50 000,00 грн.

В даному випадку оскаржувані договори
купівлі-продажу є договорами про
відчуження корпоративних прав ПАТ "ТД
Морозівський" в статутному капіталі
ТОВ "Енергоконтракт", вартість кожного
з яких становить 48 000,00 грн., тобто, не
перевищує як 50 000,00 грн., так і 10%
вартості активів ПАТ "ТД Морозівський"
(відповідно до фінансового звіту ПАТ
"ТД Морозівський" за 2012 рік вартість
активів останнього станом на 31.12.2012 р.
становила 1 753 тис. грн.).

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконання п. 3.3.7 Положення про
виконавчий орган ПАТ "ТД Морозівський",
затвердженого рішенням Загальних
зборів акціонерів Акціонерного
товариства "Торговий дім Морозівський"
від 22.03.2011 р. (протокол №2), рішенням
засідання Наглядової ради ПАТ "ТД
Морозівський", оформленим п. 7 протоколу
від 18.03.2013 р., директору ПАТ "ТД
Морозівський" було надано повноваження
підписувати правочини, які виникають з
розпорядження ПАТ "ТД Морозівський"
корпоративними правами та частками в
статутних капіталах третіх осіб, в тому
числі в статутному капіталі ТОВ
"Енергоконтракт".

Таким чином, з урахуванням викладеного,
суд приходить до висновку, що на момент
укладення оскаржуваних правочинів
директор ПАТ "ТД Морозівський" Ткачова
І.В. діяла в межах визначених Законом
України "Про акціонерні товариства",
Статутом ПАТ "ТД Морозівський" та
Положенням про виконавчий орган ПАТ "ТД
Морозівський", затвердженого рішенням
Загальних зборів акціонерів
Акціонерного товариства "Торговий дім
Морозівський" від 22.03.2011 р. (протокол №2),
повноважень.

Посилання позивача на те, що рішення
засідання Наглядової ради ПАТ "ТД
Морозівський", оформлене п. 7 протоколу
від 18.03.2013 р., є недійсним, оскільки
прийнято неповноважним складом
Наглядової ради - одноособово Головою,
судом відхиляється з огляду на
положення п 4.8 Положення про Наглядову
раду ПАТ "ТД Морозівський",
затвердженого рішенням Загальних
зборів акціонерів Акціонерного
товариства "Торговий дім Морозівський"
від 22.03.2011 р. (протокол №2), яким
встановлюється можливість прийняття
рішень шляхом проведення заочного
голосування (опитування), що і було
здійснено в даному випадку та
підтверджується текстом протоколу
засідання Наглядової ради ПАТ "ТД
Морозівський" від 18.03.2013 р. (спірне
рішення було прийнято за наслідками
заочного опитування та голосування
Голови Наглядової ради та члена
Наглядової ради).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, позивач належними та
допустимими засобами доказування не
довів наявності обставин з якими
приписи ст. 203 Цивільного кодексу
України передбачають недійсність
оскаржуваних договорів.

Стосовно посилання позивача на те, що
оскаржувані договори містять ознаки
удаваних правочинів суд відзначає
наступне.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу
України удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Згідно із абз. 4 п. 3.11 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" встановивши у розгляді
справи, що певний правочин вчинено з
метою приховати інший правочин
(удаваний правочин), господарський суд
на підставі частини другої статті 235 ЦК
України має виходити з того, що
сторонами вчинено саме той правочин,
який вони мали на увазі, і розглянути
справу по суті із застосуванням правил,
що регулюють цей останній правочин.
Якщо він суперечить закону,
господарський суд має прийняти рішення
про визнання його недійсним із
застосуванням, за необхідності,
відповідних правових наслідків.

Як на підставу удаваності оскаржуваних
правочинів позивач вказує на те, що
вони вчиненні з метою приховування
значного правочину щодо відчуження 12,7%
активів відповідача, що в силу положень
Статуту ПАТ "ТД Морозівський" вимагає
погодження Наглядової ради.

По-перше, сума оскаржуваних договорів
становить 192 000,00 грн., а відповідно до
фінансового звіту ПАТ "ТД Морозівський"
за 2012 рік вартість активів останнього
станом на 31.12.2012 р. становила 1 753 тис.
грн., тобто, навіть за умови
приховування вчинення одного
правочину його б сума не перевищувала
10% активів відповідача, а тому з огляду
положення Розділу 12 Статуту ПАТ "ТД
Морозівський" такий правочин не міг би
вважатися значним та не зумовлював би
обов'язковості наявності рішення
Наглядової ради для його вчинення.

По-друге, такі правочини вчинено з
різними фізичними особами, а тому
підстави вважати можливим вчинення
одного правочину з метою продажу
спірних часток в статутному капіталі
ТОВ "Енергоконтракт" на користь двох
фізичних осіб відсутні.

По-третє, укладення одного правочину
відчуження часток в статутному
капіталі ТОВ "Енергоконтракт" в
будь-якому разі зумовило б виникнення у
його сторін одних і тих же прав та
обов'язків, що і оскаржувані договори.

З огляду на викладене, позивачем не
доведено обставин з якими положення ст.
235 Цивільного кодексу України
пов'язують можливість існування
удаваного правочину.

Крім того, статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
визначено, що кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

За змістом п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" відповідно до
статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Суд відзначає, що позивачем не наведено
конкретних його прав чи інтересів, які
порушуються оскаржуваними договорами,
а тому відсутні підстав вважати, що
суб'єктивне матеріальне право або
законний інтерес позивача порушені.

За таких обставин, в задоволенні позову
необхідно відмовити в повному обсязі.

Судові витрати згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоконтракт"
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 12.02.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко