ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р.
Справа № 918/53/14

Господарський суду Рівненської
області в складі головуючого судді
Політики Н.А. розглянувши матеріали
справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Городоцький завод
"Будматеріали"

про стягнення заборгованості за
поставлений природний газ у сумі 218 889
грн. 29 коп.

Представники сторін:

від позивача - Янкевич Л.Д. -
за довіреністю №10/115 від 13.01.2014 року

від відповідача - не з'явився

В судовому засіданні 03 березня 2014
року, відповідно до ст.85 ГПК України
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17 січня 2014 року Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню і
газифікації "Рівнегаз" (надалі -ПАТ
"Рівнегаз", позивач) звернулося до
господарського суду з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю Городоцький завод
"Будматеріалів" (надалі - ТОВ
Городоцький завод "Будматеріали",
відповідач) заборгованості за
поставлений природний газ у сумі 218 889
грн. 29 коп..

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 20 січня 2014 року
порушено провадження у справі № 918/53/14,
розгляд якої призначено на 03 лютого 2014
року.

Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року
розгляд справи відкладено на 03 березня
2014 року у зв'язку з неявкою позивача,
відповідача та наданням ними
клопотання про відкладення розгляду
справи. (а.с.22, 27).

03.03.2014 року через відділ канцелярії та
документального забезпечення суду
надійшло повідомлення про часткову
оплату заборгованості на суму 12 000 грн..
Представник позивача просить
припинити провадження у справі на суму
12 000 грн., та стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 206 889 грн. 29 коп., з
яких 195 776 грн. 17 коп. - основний борг, а
решта штрафні санкції.

В судовому засіданні 03.03.2014 року
представник позивача наполягає на
задоволенні позовних вимог, в
обґрунтування позовних вимог пояснив,
що відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань згідно з договором на
постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/ТП-ПР-1/234 від
17.12.2012 року. Зазначають, що позовні
вимоги підтверджені наявними в
матеріалах справи доказами, а саме
договором на постачання природного
газу за регульованим тарифом
№2013/ТП-ПР-1/234 від 17.12.2012 року, актом
прийому - передачі природного газу від
30.09.2013р. на суму 303 047 грн. 53 коп..
Повідомив, що заборгованість
відповідача складає 207 776 грн. 17 коп.,
оскільки відповідачем було проведено
оплату за отриманий природний газ на
суму 95 271 грн. 36 коп., а також 23 січня 2014
року на суму 12 000 грн.. Просить суд
стягнути з відповідача 195 776 грн. 17 коп. -
заборгованості, 7 174 грн. 93 коп. - пені, 2 285
грн. 54 коп. - інфляційних, 1 652 грн. 65 коп. -
3% річних, а також судовий збір по
справі.

У судові засідання 03 лютого та 03
березня 2014 року відповідач не
забезпечив явку свого повноважного
представника, витребуваних судом
документів не надав, будь-яких
обґрунтованих заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи із
зазначенням підстав щодо своєї неявки
не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського
процесуального кодексу України (далі
-ГПК України) ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
сторонам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що за
змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації -адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження
у даній справі та про відкладення
розгляду справи були надіслані
відповідачу за адресою, вказаною у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, а
саме: 35331, Рівненська область,
Рівненський район, с.Городок,
вул.Барона Штейнгеля, 88. Факт отримання
відповідачем вищезазначених судових
документів підтверджується наявними у
матеріалах справи повідомленнями про
вручення відповідного поштового
відправлення з підписом уповноваженої
особи відповідача (а.с.21, 32).

Отже, за змістом вищезазначеної норми
відповідач завчасно та належним чином
був повідомлений про місце, дату та час
судових засідань, крім того, останньому
надавалося достатньо часу для подання
відзиву на позовну заяву, письмових
пояснень та додаткових документів.

При поданні до господарського суду
Рівненської області даної позовної
заяви ПАТ "Рівнегаз" було надано докази
направлення цієї заяви та доданих до
неї документів відповідачу. Так, з
долученого опису вкладення у цінний
лист та фіскального чеку, який
підтверджує надання позивачу послуг
поштового зв'язку, вбачається, що
матеріали позовної заяви з усіма
доданими до неї документами були
направлені відповідачу у справі 09.01.2014
року, про що свідчить відбиток
календарного штемпеля, проставлений
працівником відділення поштового
зв'язку на вказаному описі вкладення,
та відповідні відомості про дату
проведення операції, відображені у
вищезазначеному розрахунковому
документі. (а.с.5-6).

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що у відповідача було достатньо
часу для ознайомлення з матеріалами
справи та надання відповідного відзиву
на позовну заяву позивача.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для відкладення розгляду даної
справи та відповідно до статті 75 ГПК
України здійснює її розгляд за
наявними матеріалами без участі
представників сторін.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" (далі -
Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
Городоцький завод "Будматеріали" (далі -
Споживач) 17 грудня 2012 року укладеного
Договір № 2013/ТП-ПР-1/234 про постачання
природного газу за регульованим
тарифом (надалі - Договір) (а.с.8-12).

Згідно з пунктом 1.1 Договору,
Постачальник постачає природний газ
Споживачу в обсягах і порядку,
передбачених цим договором для
забезпечення потреб Споживача, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість газу у розмірах строках,
порядку та на умовах передбачених
Договором.

Пунктом 2.6 Договору передбачено,
що послуги з постачання газу
підтверджуються підписаними Сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформлюється згідно з даними вузлів
обліку, визначених у додатку 1 до
Договору.

Відповідно до пункту 2.7 Договору
Постачальник до 2-го числа, наступного
за звітним місяцем, направляє
Споживачу два примірника акта
приймання-передачі газу за звітний
місяць, підписані уповноваженим
представником та скріплені печаткою
Постачальника.

Пунктом 2.9 Договору визначено, що
акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
Споживача з Постачальником.

Згідно п. 4.6 Договору оплата
вартості послуг з постачання газу
здійснюється Споживачем авансовими
платежами із розрахунку договірного
обсягу постачання газу згідно додатку
№2 до Договору.

Авансові платежі сплачуються
споживачем постачальнику на
розрахунковий рахунок із спеціальним
режимом використання у розмірі 100
відсотків від вартості запланованого
або погодженого постачальником
обсягу газу на розрахунковий період за
п'ять календарних днів до початку
місяця поставки газу.

Споживач самостійно розраховує
суму платежу, виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати Споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості
послуг з постачання газу за
розрахунковий період Споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 05 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

У разі переплати за фактично
спожитий газ сума переплати
зараховується Постачальником в
рахунок оплати поставленого газу в
наступному розрахунковому періоді або
повертається на поточний рахунок
Споживача на його письмову вимогу.

У разі збільшення підтвердженого
обсягу газу протягом розрахункового
періоду Споживач здійснює оплату
додатково заявлених обсягів газу в
п'ятиденний строк після збільшення
цього обсягу в установленому Договором
порядку.

Пунктом 4.7 зазначено, що оплата
вартості послуг з постачання газу за
Договором здійснюється Споживачем
виключно грошовими коштами, що
перераховуються на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
Постачальника.

Пунктом 4.8 договору встановлено,
що у разі виникнення у Споживача
заборгованості з оплати вартості
послуг з постачання газу Сторони мають
право за взаємною згодою та у порядку,
передбаченому законодавством, укласти
графік погашення заборгованості, який
оформляється додатком до Договору.

У разі відсутності графіку погашення
заборгованості Постачальник має право
грошові кошти, отримані від Споживача
за газ у поточному розрахунковому
періоді, зарахувати в рахунок
погашення існуючої заборгованості
Споживача відповідно до черговості її
виникнення.

Відповідно до пункту 5.3.3 договору
Споживач зобов'язаний оплачувати
Постачальнику вартість поставленого
газу на умовах та в обсягах, визначених
цим Договором.

У відповідності до п.10.1 Договір
набуває чинності з дати підписання і
поширює свою дію на відносини, що
складаються між сторонами з 01.01.2013р. та
діє до 31.12.2013 року, а в частині
проведення розрахунків - до їх повного
здійснення.

Договір підписаний повноважними
представниками сторін та скріплений їх
печатками.

На виконання умов договору
Позивач, відповідно до акту №РВ000008081
прийому - передачі природного газу від
31.09.2013 р. поставив у вересні місяці 2013
року, а Відповідач прийняв газ в
кількості 65,398 тис. м3 на суму 303 047 грн. 53
коп. (а.с.14).

Відповідач взяті на себе
зобов'язання щодо оплати отриманого
газу виконав частково на суму 95 271 грн. 36
коп.

20.11.2013 року позивачем було
направлено відповідачу претензію
№10/3688 з вимогою сплатити
заборгованості, яка відповідачем
залишена без відповіді.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи заборгованість відповідача за
отриманий згідно договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/ТП-ПР-1/234 від
17.12.2012 року становить 195 776 грн. 17 коп.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши обставини справи і давши
їм оцінку, господарський суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається зі статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174
Господарського кодексу України,
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 Господарського
кодексу України визначено, що
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 статті 691 Цивільного
кодексу України встановлено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2
ст. 692 Цивільного кодексу України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Статтями 525 та 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що позивач
свої зобов'язання за Договором на
постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/ТП-ПР-1/234 від
17.12.2012 року, щодо поставки газу виконав
належним чином, проте відповідач
повному обсязі не розрахувався.

У відповідності до статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив
зобов'язання, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

З урахуванням положень вказаних
норм законодавства, суд приходить до
висновку про наявність у відповідача
обов'язку виконати належним чином
зобов'язання по оплаті отриманого від
позивача товару та відсутність у
відповідача права на односторонню
відмову від такого зобов'язання.

Після порушення провадження по справі
відповідачем було сплачено позивачу 12
000 грн. 00 коп. в рахунок погашення боргу
за поставлений природний газ, що
вбачається з платіжного доручення
№71583048 від 23.01.2014 року. (а.с.35)

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК
України визначено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Відповідно до абзацу 3 п. 4.4. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
припинення провадження у справі на
підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи.

В частині позовних вимог про стягнення
основного боргу в розмірі 12 000 грн. -
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК
України, у зв'язку із його сплатою після
звернення суду з позовом.

Відповідачем не подано доказів оплати
заборгованості, що є предметом позову,
а також не спростовано факту отримання
природного газу.

Судом встановлено, що станом на 03.03.2014
року сума основного боргу за Договором
№2013/ТП-ПР-1/234 від 17.12.2012 року становить
195 776 грн. 17 коп., відповідач на момент
прийняття рішення не надав документи,
які свідчать про оплату вказаної
заборгованості перед позивачем, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога позивача про стягнення з
відповідача цієї суми є законною та
обґрунтованою, а відтак підлягає
задоволенню.

Також у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором, на підставі пункту 6.2.2.
Договору позивач нарахував пеню в
розмірі 1 174 грн. 93 коп..

Відповідно до пункту 6.2.2. Договору у
разі порушення Споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
Договору, із Споживача стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання., штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України
встановлено, що сплата (передання)
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216
ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Приписами статті 230 ГК України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Суд перевіривши розрахунок пені,
розмір якої нарахованих позивачем,
відповідає вищезазначеним приписам
законодавства та положенням договору,
а також є арифметично вірними, позовні
вимоги про стягнення з відповідача 7 174
грн. 93 коп. пені підлягають задоволенню.

Також на підставі статті 625 ЦК України
позивач просив суд стягнути з
відповідача індекс інфляції за
жовтень-грудень 2013 року в сумі 2 285 грн. 54
коп., а також 3% річних на суму боргу в
розмірі 1 652 грн. 65 коп. у період з 06.10.2013
року по 10.01.2014 року.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом перевірено заявлені до
стягнення розмір індексу інфляції та
процентів, визнано їх вірними, та
такими, що відповідають вимогам
чинного законодавства та не суперечить
положенням договору, а тому позовні
вимоги про стягнення з відповідача
інфляційних та 3% річних підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст.49 ГПК України оплата
судових витрат покладається на
відповідача у зв'язку із задоволенням
позову.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, п.1-1 ч.1
ст.80, 81-1, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Городоцький завод
"Будматеріали" (35331, Рівненська область,
Рівненський район, с.Городок,
вул..Барона Штейнгеля, 88, ) на користь Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" (м. Рівне, вул. Білякова, 4, ) 195 776 (сто дев'яносто п'ять
тисяч сімсот сімдесят шість) гривень 17
коп. - заборгованості за поставлений
природний газ, 7 174 (сім тисяч сто
сімдесят чотири) гривні 93 коп. - пені, 2 285
(дві тисячі двісті вісімдесят п'ять)
гривень 54 коп. - інфляційних, 652 (одну
тисячу шістсот п'ятдесят дві) гривні 65
коп. - 3% річних, а також 4 377 (чотири
тисячі триста сімдесят сім) гривень 78
коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання
рішення законної сили.

Припинити провадження по справі в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
Городоцький завод "Будматеріали" на
користь Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" 12 000 грн.
основного боргу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та
підписано 04.03.2014 року.

Суддя
Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33027, м.
Рівне, вул. Білякова, 4);

3 - відповідачу рекомендованим 35331,
Рівненська область, Рівненський район,
с.Городок, вул..Барона Штейнгеля, 88.