КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. Справа№ 910/19980/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кондес Л.О.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 16.12.2013 року

у справі № 910/19980/13 (суддя - Літвінова
М.Є.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»

до Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім»

про відшкодування шкоди в порядку
регресу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.12.2013 року у справі №910/199810/13
позов задоволено повністю: підлягає
стягненню з Приватного акціонерного
товариства "Український страховий дім"
на користь Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" 18 049,17 грн. -
страхового відшкодування в порядку
регресу та 1 720,50 грн. - судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить суд
оскаржуване рішення скасувати у
зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та порушенням норм матеріального
права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів, що підтверджують
сплату страхового відшкодування.
Відповідач вказує, що рішення про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу може бути прийняте
після отримання скаржником всіх
необхідних документів, в тому числі
відповідач звертає увагу, на те що
надана позивачем довідка підрозділу
ДАІ не містить інформації про всі
обставини ДТП.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач
не надав.

Ухвалою від 20.01.2014 прийнято апеляційну
скаргу до провадження та призначено
справу до розгляду на 12.02.2014.

В судове засідання 12.02.2014 представники
сторін не з'явилися, не повідомивши суд
про причини неявки, хоча про дату, час
та місце розгляду справи були
повідомлені своєчасно та належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштових відправлень,
відповідно до яких Ухвалу про
прийняття апеляційної скарги до
провадження одержали 23.01.2014 від
позивача уповноважений представник
«Маліновська», від відповідача
уповноважений представник «Осмян».

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи з
урахуванням правил ст.ст.99,101 ГПК
України, відповідно до яких
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила наступне:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідача про відшкодування шкоди в
порядку регрессу у розмірі 18 049, 17 грн.
на підставі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування".

Відповідач відзиву на позов не надав.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.04.2012 між Приватним акціонерним
товариством "Українська
пожежно-страхова компанія" (страховик)
та Луценко Наталією Анатоліївною
(страхувальник) укладений Договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу серія АЗ
№033/000/120000534 (Договір), за яким був
застрахований автомобіль "Mazda CX7"
державний номер АН9779ЕМ.

21.10.2012 по вул. Миру у м. Донецьку сталася
дорожньо-траснпортна пригода за
участю застрахованого автомобіля "Mazda
CX7" державний номер АН9779ЕМ, під
керуванням Луценко Н.А. та мотоцикла
марки "Geon Nac" державний номер АН5020АВ під
керуванням Сажченка М.О.

Луценко Н.А. звернулась до позивача із
заявою від 22.10.2012 про настання
страхового випадку та із заявою від
23.11.2013 про виплату страхового
відшкодування.

З матеріалів справи, а саме зі
страхових актів зробленим позивачем
вбачається, що останнім було виплачене
страхове відшкодування в сумі 15 892,62
грн. за мінусом франшизи - 920,00грн., на
підставі висновку №1052/12-11 від 16.11.2012, та
2 666,55 грн. за мінусом франшизи - 920,00 грн.
та попередньої виплати у розмірі 15 892,62
грн. на підставі розрахункових
документів та з урахуванням умов
договору страхування.

Постановою Торезького міського суду
Донецької області від 29.11.2012 у справі
№0549/6378/2012, Сажченка М.О. визнано винним
у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність
Сажченка М.О. була застрахована у
відповідача на підставі Полісу
№АВ№3473234 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Вказаним Полісом АВ№3473234
передбачено, що ліміт відповідальності
за шкоду заподіяну майну третіх осіб
становить 50000 грн., франшиза - 510 грн.
Станом на день скоєння ДТП - 21.10.2012
вказаний поліс був діючий.

Згідно Висновку №1052/12-11 про визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу, вартість матеріального збитку
вказаного автомобіля, у результаті
його пошкодження при ДТП складала 20 175,14
грн.

05.03.2013 позивач звернувся до відповідача
із заявою №869 про виплату страхового
відшкодування у розмірі 18 559,17 грн., яка
отримана відповідачем 11.03.2013, однак
залишена без задоволення та відповіді,
у зв'язку з чим позивач звернувся до
суду з позовом.

Колегія суддів повністю підтримує
позицію суду першої інстанції щодо
задоволення позову, з огляду на
наступне:

Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу
України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник, або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 1191
Цивільного кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регрес) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

На підставі страхового акту
№КАСКО/033/000/12/0113 від 23.11.2012 та №
КАСКО/033/000/13/0005 від 17.01.2013, позивач
виплатив страхове відшкодування в сумі
18 559,17 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №815 від 27.11.2012 на
суму 15 892,62 грн. та платіжним дорученням
№907 від 21.01.2013 на суму 2 666,55 грн.

Відтак, позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
потерпілої особи в межах здійсненої
виплати, тобто, в сумі 18 559,17 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
страхування" франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Отже, позивач виплатив страхове
відшкодування у розмірі 18559,17 грн., та
відрахувавши розмір франшизи (510,00 грн.)
передбачений страховим полісом
відповідача АВ№3473234, заявив до
стягненням 18 049,17 грн., що обґрунтовано
задоволено судом першої інстанції.

Щодо доводів відповідача, викладених в
апеляційній скарзі, то варто зазначити,
що відповідно до переліку додатків до
Заяви №869 від 05.03.2013, яка отримана
відповідачем 11.03.2013, скаржнику
надсилався весь необхідний пакет
документів для прийняття рішення про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу, в тому числі і копії
платіжних доручень №815 від 27.11.2012 та №907
від 21.01.2013, а, також, копія розгорнутої
Довідки ДАІ від 21.10.2012 про обставини ДТП
(зазначені документи містяться і в
матеріалах справи). Проте, скаржник
жодної відповіді не надав, також не
звертався до позивача за отриманням
інших документів, які йому були
необхідні для прийняття рішення, отже,
доводи скаржника колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, наведені
скаржником в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими та мають формальний
характер, у зв'язку з чим скарга
задоволенню не підлягає. Рішення
місцевого господарського суду
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам і матеріалам
справи, тому відсутні підстави для його
скасування, або зміни.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 16.12.2013р. у справі №910/19980/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19980/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.О. Кондес

Судді
Л.М. Ропій

В.І. Рябуха