ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 р. Справа № 909/1382/13

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кавлак І.П., при
секретарі судового засідання:
Манів-Головецькій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю

«Кримська водочна
компанія»

юр. адреса: вул. Садова,
б.19, с. Мазанка, АР Крим, 97530

поштова адреса:пр.
Перемоги, 5-А, м. Київ, 01135

до відповідача:Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

про стягнення 12474 грн. 27 коп.,
в тому числі:

9103 грн. 20 коп. основного
боргу, 1281 грн. 08 коп. пені,

1820 грн. 64 коп. штрафу та 3%
річних в сумі 269 грн. 35 коп.

Представники сторін в судове засідання
не з»явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія» звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 12474 грн. 27 коп., в тому
числі: 9103 грн. 20 коп. основного боргу, 1281
грн. 08 коп. пені, 1820 грн. 64 коп. штрафу та
3% річних в сумі 269 грн. 35 коп.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 27.11.13
порушено провадження у справі; справу
призначено до розгляду на 12.12.13.

12.12.13 та 17.12.13, за участі
представників сторін, в судових
засіданнях оголошувалися перерви до
17.12.13 та до 16.01.14.

17.12.13 відповідач в судовому
засіданні подав клопотання про
призначення почеркознавчої експертизи
(вх.№ 20018/13).

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 16.01.14
призначено судову почеркознавчу
експертизу; провадження у справі
зупинено до проведення Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз судової почеркознавчої
експертизи та одержання висновку
експерта.

14.02.14 до господарського суду
Івано-Франківської області надійшов
висновок експерта
судово-почеркознавчої експертизи
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 18.02.14, у
зв»язку із закінченням почеркознавчої
експертизи та наданням висновку
експерта № 244 від 10.02.14 провадження у
справі поновлено; розгляд справи
призначено на 25.02.14.

25.02.14 представники сторін в
судове засідання не з»явилися, хоча
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи ухвалою
господарського суду
Івано-Франківської області від 18.02.14.

24.02.14 через канцелярію
господарського суду надійшло
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи (№ 12 14-01/19 від 24.02.14; вх.
№ 2934/14) мотивоване неможливістю
прибуття в судове засідання
уповноваженого на участь у справі
представника та відсутністю у ТзОВ
«Кримська водочна компанія» висновку
експерта.

Відповідно до приписів ст. 77 ГПК
України, господарський суд відкладає
в межах строків, встановлених статтею
69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є
правом суду, основною умовою для якого
є не відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні. Зазначена правова
позиція висловлена у постанові Вищого
господарського суду України від 03.06.2009
№2-7/10608-2008.

Щодо відсутності висновку
експерта у позивача слід зазначити
наступне, в ухвалі господарського суду
від 16.01.14 вказано, що після проведення
експертизи, судовому експерту подати
господарському суду експертний
висновок у письмовій формі та
надіслати копії такого висновку
сторонам згідно з частиною першою
статті 42 ГПК України.

З огляду на
вищевикладене, зважаючи на обмеженість
строками розгляду справи,
встановленими ст. 69 ГПК України,
відсутністю клопотання позивача про
продовження строку розгляду спору, суд
не вбачає підстав для відкладення
розгляду справи. Оскільки матеріали
справи достатньо характеризують
спірні правовідносини, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
представників сторін за наявними в ній
матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору
поставки № 000302 від 14.02.12 в частині
здійснення оплати за отриману
продукцію, у зв'язку з чим у відповідача
перед позивачем утворилася
заборгованість в сумі 9103 грн. 20 коп. З
огляду на прострочку виконання
відповідачем грошового зобов»язання
позивачем нараховано 1281 грн. 08 коп.
пені, 1820 грн. 64 коп. штрафу та 3% річних в
сумі 269 грн. 35 коп.

Присутній в судових засіданнях
12.12.13, 17.12.13 та 16.01.14 представник позивача
позовні вимоги підтримував та просив
суд позов задовольнити; щодо
проведення судової почеркознавчої
експертизи не заперечував.

В ході судових засідань (12.12.13,
17.12.13 та 16.01.14) відповідач проти позову
заперечував, вказуючи на те, що ОСОБА_1
не отримувала товар згідно видаткових
накладних:№ РН-31-014987 від 16 жовтня 2012
року, № РН-31-016069 від 30 жовтня 2012 року, №
РН-31-016482 від 6 листопада 2012 року;
громадянку ОСОБА_2 на отримання товару
не уповноважувала, оскільки не
підписувала довіреність від 16.10.2012 р.;
відповідач також заперечує факт
підписання акту звірки
взаєморозрахунків від 01 липня 2013 р.
Свої заперечення ОСОБА_1 виклала
письмово у відзиві на позовну заяву
(вх.№ 20017/13 від 17.12.13; а.с. 29-30). Слід
зазначити, що відповідач не заперечує
укладення з Івано-Франківською філією
ТОВ «Кримська водочна
компанія»договору поставки № 000302 від
14.02.2012 р.

Розглянувши матеріали справи,
всебічно і повно з»ясувавши фактичні
обставини, на яких грунтується позов,
вислухавши в ході судових засідань
(12.12.13, 17.12.13, 16.01.14) пояснення та
заперечення сторін, об»єктивно
оцінивши подані сторонами та зібрані
судом докази в сукупності,
господарський суд прийшов до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 14 лютого 2012 року
між Івано-Франківською філією ТОВ
«Кримська водочна компанія» (надалі -
постачальник) та відповідачем (надалі -
покупець) укладено договір поставки №
000302 (надалі - Договір; а.с. 9-10).

Пунктом 1.1. Договору сторони
погодили, що постачальник передає у
власність покупця, а покупець приймає і
оплачує алкогольні та безалкогольні
напої, надалі за текстом - продукція
і/або товар, в асортименті, партіями
згідно накладних, на умовах, визначених
у цьому договорі.

На підтвердження виконання
позивачем договірних зобов»язань ТзОВ
«Кримська водочна компанія» подані
видаткові накладні а саме:

№ РН-31-014987 від 16 жовтня 2012 року на
суму 4439 грн. 88 коп.;

№ РН-31-016069 від 30 жовтня 2012 рок на
суму 2057 грн. 76 коп.;

№ РН-31-016482 від 6 листопада 2012 року
на суму 2605 грн. 56 коп.

Статтею 1 цього Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

В силу частини 8 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

У відповідності до пункту 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995 первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

При дослідженні поданих
позивачем в обгрунтування позовних
вимог видаткових накладних судом
встановлено, що поставка товару є
договірною (договір № 000302 від 14.02.12),
товар згідно отримала ОСОБА_2;
підставою для отримання товару ОСОБА_2
слугує довіреність від 16.10.2012 року (а.с.
32).

При дослідженні зазначеної вище
довіреності судом встановлено, що вона
містить зразок підписів довірителя та
представника - ОСОБА_2; в графі
«уповноважую» нікого не зазначено;
ім»я та адреса уповноваженої особи
також не вказані.

На підтвердження визнання
відповідачем заборгованості в сумі 9103
грн. 20 коп., позивачем подано суду,
підписаний сторонами, акт звірки
взаєморозрахунків від 1 липня 2013 р.

Оскільки видаткові накладні : №
РН-31-014987 від 16 жовтня 2012 року на суму 4439
грн. 88 коп.;№ РН-31-016069 від 30 жовтня 2012 рок
на суму 2057 грн. 76 коп.; № РН-31-016482 від 6
листопада 2012 року на суму 2605 грн. 56 коп.
підписані не відповідачем особисто, а
ОСОБА_2; відповідач категорично
заперечувала підписання нею
довіреності від 16.10.2012 року та акту
звірки взаєморозрахунків від 01 липня
2013 р., зважаючи на те, що зазначені вище
документи є основними доказами на які
посилається позивач в обгрунтування
позовних вимог і мають суттєве
значення для вирішення спору по суті,
ухвалою суду від 16.01.14 зупинено
провадження у справі та призначено
судову-почеркознавчу експертизу. На
вирішення експерта судом поставлені
наступні питання: чи виконано підпис на
довіреності від 16.10.2012 р. фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1? Чи виконано
підпис на акті звірки
взаєморозрахунків від 01 липня 2013 р.
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ? Чи
підпис на довіреності від 16.10.2012 р. та
акті звірки взаєморозрахунків від 01
липня 2013 р. виконаний ОСОБА_1, але
навмисно зміненим почерком або в
незвичних умовах?

Як вбачається з висновку судового
екперта Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 244 від 10.02.14 (а.с. 47-49): підпис
від імені ОСОБА_1, який розташований на
довіреності від 16.10.2012 р. (а.с. 32)
виконаний не гр. ОСОБА_1, а іншою особою;
підпис від імені ОСОБА_1, який
розташований на акті звірки
взаєморозрахунків від 01 липня 2013 р.
(а.с. 33) виконаний не гр. ОСОБА_1, а іншою
особою.

Висновок судового експерта
містить докладний опис проведених
досліджень, зроблені в результаті їх
висновки і обґрунтовані відповіді на
поставлені господарським судом
питання та відповідає вимогам ст. 42 ГПК
України. Експерт попереджений про
передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального
кодексу України відповідальність за
дачу завідомо неправдивих висновків
або відмову експерта без поважних
причин від виконання покладених на
нього обов'язків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України (ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України).

Відповідно до частини 1 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Частиною другою ст. 14 Цивільного
кодексу України встановлено, що особа
не може бути примушена до дій,
вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін. За
змістом статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування

Всупереч зазначеним вище нормам,
позивачем не подано, а судом не здобуто
жодних належних та допустимих доказів,
які б підтвердили отримання
відповідачем товару згідно видаткових
накладних: № РН-31-014987 від 16 жовтня 2012
року на суму 4439 грн. 88 коп.;№ РН-31-016069 від
30 жовтня 2012 рок на суму 2057 грн. 76 коп.; №
РН-31-016482 від 6 листопада 2012 року на суму
2605 грн. 56 коп. і, як наслідок
заборгованості Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія» на суму 9103 грн. 20 коп.

За наведених обставин та правових
норм у суду відсутні правові підстави
для задоволення позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кримська
водочна компанія» до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
9103 грн. 20 коп. основного боргу.

Оскільки суд відмовляє у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення з відповідача 9103 грн.
20 коп. основного боргу, то вимоги
позивача про стягнення 1281 грн. 08 коп.
пені, 1820 грн. 64 коп. штрафу та 3% річних в
сумі 269 грн. 35 коп. нарахованих за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, задоволенню також не
підлягають, тому що за своєю правовою
природою є похідними від основної
позовної вимоги. Аналогічна правова
позиція викладена у постанові Вищого
господарського суду України від
16.02.2012р. у справі № 51/329.

Згідно статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на позивача
у справі.

Відповідно до приписів
зазначеної вище статті, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при відмові в позові - на
позивача.

Екпертиза вартістю 3385 грн. 60 коп.
оплачена відповідачем, що
підтверджується листом Львівського
НДІСЕ №244 від 10.02.14 (а.с. 46).

Судові витрати відповідача в сумі
3385 грн. 60 коп., пов»язані з оплатою
проведеної судової експертизи згідно
вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на
позивача.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.ст. 124, 129
Конституції України, ст. 175
Господарського кодексу України, ст. 11, 14
Цивільного кодексу України, керуючись
ст.ст. 4-3, 33, 49, 75, ст. 82, ст.ст. 83-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія» до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
12474 грн. 27 коп., в тому числі: 9103 грн. 20
коп. основного боргу, 1281 грн. 08 коп.
пені, 1820 грн. 64 коп. штрафу та 3% річних в
сумі 269 грн. 35 коп. відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія» ( юр. адреса: вул. Садова, б.19,
с. Мазанка, АР Крим, 97530, поштова
адреса:пр. Перемоги, 5-А, м. Київ, 01135; код
36499654) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ід.
номер НОМЕР_1) - 3385(три тисячі триста
вісімдесят п»ять) грн. 60 коп. судових
витрат за проведення судової
експертизи.

Наказ видати відповідачу після
набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 28.02.14

Суддя
І.П. Кавлак

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кавлак І. П. 28.02.14