номер провадження справи 34/13/13-35/7/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014
Справа № 908/1685/13

Суддя господарського суду Запорізької
області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Дробишевський О.А.,
довіреність б/н від 03.09.2013р.

від відповідача 1 - юридичну особу
припинено в зв'язку з визнанням її
банкрутом;

від відповідача 2: Міхантьєв М.Д., Чулой
І.С., дов. № 26 від 07.02.2013р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом: Приватного
акціонерного товариства
"Агропромислова компанія", м.
Запоріжжя

до 1-го відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Осіріс",
м. Запоріжжя

до 2-го відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Осіріс-Вет", м. Запоріжжя

про визнання недійсним договору
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.12.2013р. по справі № 908/168/5/13
постанова Донецького апеляційного
господарського суду від 06.08.2013р. та
рішення господарського суду
Запорізької області від 03.06.2013р. були
скасовані, справа передана до
господарського суду Запорізької
області на новий розгляд.

17 січня 2014р. автоматизованою системою
документообігу господарського суду
здійснено розподіл справ між суддями,
справу № 908/1685/13 призначено судді
Топчій О.А.

Ухвалою суду від 20.01.2014 р. справа №
908/1685/13 прийнята до провадження,
присвоєно номер провадження 35/7/14,
розгляд справи призначено на 11.02.2014 р.

03.02.2014р. через канцелярію
господарського суду від позивача
надійшли письмові пояснення,
відповідно до яких позивач підтвердив
раніше заявлені позовні вимоги на
підставах та обґрунтуваннях
викладених в позовній заяві від
15.05.2013р., заяві про уточнення до
позовної заяви від 20.05.2013р., письмових
поясненнях від 23.05.2013р. та 31.05.2013р. тощо.
Також позивач зазначив, що висновки,
які викладені в постанові ВГСУ від
23.12.2013р. не спростовують і не ставлять
під сумніви підстави незаконності
договору.

05.02.2014р. через канцелярію
господарського суду позивачем були
надані письмові пояснення, в яких він
обґрунтовує свої позовні вимоги, з
урахуванням висновків ВГСУ, а також
зазначає, що після укладання договору
він не був повідомлений з боку його
сторін про факт укладання договору, акт
звірки від 01.08.2011р. ним не підписувався,
печаткою не посвідчувався, а наявність
будь - яких актів звірки не є законною
підставою для невизнання договору
недійсним.

В судовому засіданні 11.02.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на
момент укладення оспорюваного
договору, станом на 01.08.2011 р. у ТОВ
«Осіріс» було відсутнє право вимоги до
позивача в сумі 899 939,93 грн., у позивача
був відсутній обов'язок сплатити на
користь ТОВ «Осіріс» цю суму, оскільки
господарських операцій по передачі
товару на цю суму між цими юридичними
особами не проводилось, договорів не
укладалось, відсутні первісні
бухгалтерські документи (довіреності
на отримання ТМЦ, податкові накладні,
товарно-транспортні накладні), які б
підтверджували поставку товару на цю
суму, в балансі та інших
фінансово-бухгалтерських документах
ТОВ «Осіріс» за 9 місяців 2011 року
відсутня дебіторська заборгованість в
сумі 899 939,93 грн., яка згідно балансу ТОВ
«Осіріс» станом на 07.10.2011 р. дорівнювала
нулю гривень. Позивач вважає, що
відсутність у ТОВ «Осіріс»
дебіторської заборгованості в сумі 899
939,93 грн. підтверджено господарським
судом по справі № 23/5009/6351/11, а тому, в
силу приписів ч.1. ст.35 ГПК України, не
потребує доказуванню.

1-ий відповідач у судове засідання не
прибув, оскільки державним
реєстратором 25.06.2012р. до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців внесено
запис про припинення юридичної особи.

Представником 2-го відповідача в
судовому засіданні 11.02.2014 р. було
заявлено клопотання про виклик у
судове засідання посадових осіб
позивача для огляду трьох актів звірки
та надання пояснень чи не їх підписи
стоять на цих актах, які є доказом
наявності у 1-го відповідача на момент
оспорюваного договору дебіторської
заборгованості позивача на суму 899939,93
грн.

В судовому засіданні оголошено перерву
до 14.год.30 хв. 19.02.2014р.

13.02.2014р. через канцелярію
господарського суду позивачем надані
письмові пояснення, згідно з якими
позивач вважає, що оскільки
відсутність у 1-го відповідача
дебіторської заборгованості було
встановлено господарським судом
Запорізької області по справі №
23/5009/6351/11, ця обставина є
загальновідомою, а тому, в силу
приписів ст. 35 ГПК України не потребує
доказування.

14.02.2014р. через канцелярію
господарського суду позивачем були
надані письмові заперечення проти
клопотання 2-го відповідача про виклик
в судове засідання його посадових осіб,
посилаючись на недоцільність
дослідження цих актів, оскільки вони не
впливають на суть спору.

Після закінчення перерви, судове
засідання було продовжено.

В судовому засіданні представник 2-го
відповідача підтримав клопотання
заявлене 11.02.2014 р. та заявив клопотання
про витребування додаткових доказів.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
клопотань, оскільки вважає, що факти
які хоче з'ясувати 2-й відповідач, вже
з'ясовані та знаходяться в матеріалах
справи.

Суд, розглянувши заявлені клопотання,
вислухавши пояснення сторін, дійшов
висновку про відмову в їх задоволенні,
в зв'язку з недоцільністю.

Представником 2-го відповідача в
судовому засіданні заявлено
клопотання про колегіальний розгляд
справи.

Головою господарського суду
Запорізької області клопотання про
колегіальний розгляд справи не
задоволено.

За заявою представників сторін справа
розглядалась без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 19.02.2014 р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.08.2011р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Осіріс" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Осіріс-Вет" був
укладений договір відступлення права
вимоги, згідно якого товариство з
обмеженою відповідальністю "Осіріс"
відступило товариству з обмеженою
відповідальністю "Осіріс-Вет" право
грошової вимоги до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія",
правонаступником якого є позивач -
приватне акціонерне товариство
"Агропромислова компанія" на суму 899939,93
грн.

Відповідно до пункту 1.3. договору
відступлення права вимоги, право
вимоги у товариства з обмеженою
відповідальністю "Осіріс" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія" виникло на підставі
позадоговірних поставках в грудні 2010р.,
січні та лютому 2011 р., згідно накладних
приведених в додатку № 1 до цього
договору на суму 899 939,93 грн., які на
момент підписання цього договору
дебітором не оплачені.

Пунктом 1.4. договору визначено, що
товариство з обмеженою
відповідальністю "Осіріс" як первісний
кредитор підтверджує наявність
грошової заборгованості дебітора на
суму 899 939,93 грн.

В додатку №1 до договору відступлення
права вимоги від 01.08.2011р. зазначені
накладні, в тексті кожної з яких
міститься посилання на конкретний
рахунок-фактуру, його номер та дату.
Посилання на рахунки-фактури в
накладних знаходяться в графі
"Замовлення", хоча рахунки-фактури
виставляє постачальник товару, а не
його замовник.

Пунктом 3.1. договору відступлення права
вимоги від 01.08.2011р. визначено, що
товариство з обмеженою
відповідальністю "Осіріс" як первісний
кредитор передає новому кредитору -
товариству з обмеженою
відповідальністю "Осіріс-Вет" пакет
документів на паперовому носії, який
свідчить про його право вимоги до
дебітора, а саме: оригінали накладних,
вказаних в додатку № 1 до договору,
оригінал підписаного товариством з
обмеженою відповідальністю "Осіріс"
повідомлення до дебітора про перехід
права вимоги до товариства з обмеженою
відповідальністю "Осіріс-Вет",
оригінали актів звірки розрахунків між
первісним кредитором та дебітором на
дату підписання даного договору.

Відповідно до пункту 3.6. цього договору,
новий кредитор перераховує грошові
кошти первісному кредитору тільки
після отримання їх від дебітора.

Як вбачається зі змісту договору
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.,
позивач йменується в цьому договорі як
дебітор, а товариство з обмеженою
відповідальністю "Осіріс" підтверджує
наявність у нього дебіторської
заборгованості позивача на суму 899939,93
грн.

Договір відступлення права вимоги від
01.08.2011р., з боку ТОВ «Осіріс» підписаний
Генеральним директором Гончаровим О.В.,
який, як зазначено безпосередньо в
цьому договорі, діяв на підставі
статуту товариства.

Згідно ч.ч.1,2 ст.92 ЦК України, юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, 25.07.2011р всіма учасниками ТОВ
«Осіріс» Кульчинским О.О., Гончаровим
О.В. (одночасно займав посаду
Генерального директора ТОВ «Осіріс»),
Биковцем Д.В. (одночасно займав посаду
директора ТОВ «Осіріс-Вет»), на
загальних зборах учасників ТОВ
«Осіріс» прийняті наступні рішення,
оформлені протоколом № 4:

- припинити діяльність ТОВ «Осіріс»
шляхом його ліквідації;

- призначити ліквідатором ТОВ «Осіріс»
Пянтковського В.А., наділити його
повноваженнями керівника (директора)
товариства відповідно до установчих
документів товариства. Визначити, що
рішення в ліквідаційній процедурі
приймаються ліквідатором одноособово
з усіх питань;

- затвердити порядок проведення
ліквідаційної процедури товариства;

- уповноважити ліквідатора ТОВ
«Осіріс» організувати виконання
прийнятих на цих загальних зборах
учасників рішень.

Всі рішення, що прийняті на цих
загальних зборах учасників ТОВ
«Осіріс» набирають чинності негайно,
після підписання цього протоколу всіма
присутніми на цих загальних зборах
учасників.

Згідно ч.4 ст.105 ЦК України, до
ліквідаційної комісії (ліквідатора) з
моменту призначення переходять
повноваження щодо управління справами
юридичної особи. Ліквідаційна комісія
(ліквідатор) юридичної особи
представляє її інтереси з третіми
особами та виступає в суді від імені
юридичної особи, яка припиняється.

Вказана норма кореспондується з
приписами ст.20 Закону України «Про
господарські товариства».

27.07.2011р. ТОВ «Осіріс» уклало з аудитором
Левченком В.В. договір №01-01/09 для
проведення перевірки стану
бухгалтерського обліку та
достовірності фінансової звітності
ТОВ «Осіріс», на підставі чого 05.10.2011 р.
аудитором Левченком В.В. був складений
Аудиторський висновок № 01-02/6 про
фінансову звітність та проведений
аналіз фінансово-господарської
діяльності ТОВ «Осіріс» за 9 місяців 2011
року, який наданий у справу № 23/5009/6351/11
про банкрутство ТОВ «Осіріс».

Згідно розділу № 4 аудиторського
висновку в ході перевірки були
розглянуті статут товариства, форми
№1,2 балансу товариства за 9 місяців 2011
р., головна книга, журнали-ордери, інші
реєстри та регістри синтетичного та
аналітичного обліку за 2010 р., за 9
місяців 2011 р., первинні документи,
статистична та податкова звітність за 9
місяців 2011 р., договори, тощо.

Аудиторським висновком № 01-02/6 від
05.10.2011 р. було встановлено, що:

- фінансово-бухгалтерський облік у ТОВ
«Осіріс» ведеться в належній формі,
відповідно до законодавства України;

- станом на 30.09.2011 р. ТОВ «Осіріс» має
дебіторську заборгованість за товари,
роботи і послуги - 0,8 тисяч гривень, про
що зазначено в пунктах 8.3., 14.3.
аудиторського висновку;

- дебіторська заборгованість ведеться
достовірно та правильно (п.8.3.
аудиторського висновку);

- станом на 30.09.2011 р. майбутніх доходів у
ТОВ «Осіріс» немає (п.9.2. цього ж
висновку);

- станом на 30.09.2011 р. непокритий збиток
ТОВ «Осіріс» складає 1 665 900 грн. (п.10
аудиторського висновку).

З огляду на встановлені перевіркою
данні, аудитором Левченко В.В. в цьому
аудиторському висновку № 01-02/6 від
05.10.2011 р. зроблений остаточний висновок,
що фінансовий стан ТОВ «Осіріс»
характеризується ознаками
надкритичної неплатоспроможності,
коли задоволення вимог кредиторів
можливе не інакше, як через
застосування ліквідаційної процедури.

28.07.2011 р. державним реєстратором
Яркіною Л.І. до Єдиного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесений запис № 1 103
95 про внесення в державній
реєстр рішення засновників (учасників)
юридичної особи - ТОВ «Осіріс» про
припинення юридичної особи.

Отже, на момент укладення договору
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.,
повноважним представником ТОВ
«Осіріс» по веденню всіх справ
товариства, а також у відносинах із
третіми особами - з ТОВ «Осіріс-Вет» був
ліквідатор ТОВ «Осіріс» Пянтковський
В.А., який у випадку необхідності
повинен був представляти інтереси
товариства та від його імені
підписувати договори і правочнии.

Таким чином, укладаючи договір
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.
Генеральний директор ТОВ «Осіріс»
Гончаров О.В. діяв всупереч інтересам
юридичної особи, оскільки
неплатоспроможне товариство вимагало
стягнення дебіторської
заборгованості, а не її відступлення, а
також він не мав необхідного обсягу
цивільної дієздатності на укладення
цього договору, оскільки необхідний
обсяг цивільної дієздатності мав лише
ліквідатор ТОВ «Осіріс» Пянтковський
В.А., та як слідство, на момент укладення
договору відступлення права вимоги від
01.08.2011р. було недотримано та порушено
норми матеріального права - ч.ч.1,2 ст.92,
ч.4 ст.105 Цивільного кодексу, у зв'язку з
чим зміст договору суперечить цьому
Кодексу.

Позивач просить визнати договір
недійним з підстав невідповідності
його діючому законодавству на момент
укладання, а саме ст. ст. 11, 92, 105, 509, 512, 513,
514, 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень п.1
постанови Пленуму Верховного суду
України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
розгляді справ про визнання правочинів
недійсними суди незалежно від предмета
спору і підстав позову повинні
застосувати норми матеріального права,
якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Згідно п.8 тієї ж постанови
Пленуму Верховного суду України,
відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
статтею 203 Цивільного кодексу України,
саме на момент вчинення правочину.

Частиною 1 ст.203 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу
України встановлено, що кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином.

Згідно ч.1 ст.514 Цивільного кодексу
України, до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 2 ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно ч.ч.2,3 ст.11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Як зазначено самим ТОВ «Осіріс» в п.3.1.
договору відступлення права вимоги від
01.08.2011р., право вимоги у нього до
позивача виникло на підставі
позадоговірних поставках в грудні 2010
р., січні та лютому 2011 р., тобто,
договорів поставок, купівлі-продажу чи
інших правочинів по поставки товару на
суму 899 939,93 грн. не укладалось, що
підтверджує і позивач в своєму позові.

Одночасно заперечення позивача, що він
не є дебітором ТОВ «Осіріс», що у нього
відсутня дебіторська заборгованість в
сумі 899 939,93 грн. перед ТОВ «Осіріс», а
тому немає обов'язку сплатити цю суму
підтверджується й доказами, які
знаходяться в матеріалах справи №
23/5009/6351/11 господарського суду
Запорізької області про банкрутство
ТОВ «Осіріс».

Як вбачається із документів в цій
господарській справі, 19.10.2011р.
ліквідатор ТОВ «Осіріс» Пянтковський
В.А. звернувся із заявою до
господарського суду Запорізької
області про порушення справи про
банкрутство ТОВ «Осіріс», в якій
зазначив, що в ході виявлення
кредиторів і дебіторів ТОВ «Осіріс»,
виявлені кредиторські вимоги в сумі 1 316
911 грн., дебіторської заборгованості не
виявлено.

07.10.2011р. рішенням загальних зборів
учасників ТОВ «Осіріс», оформленим
протоколом б/н від 07.10.2011 р., після того,
як заслухали ліквідатора ТОВ «Осіріс»
Пянтковського В.А., який у своєму
виступі доповів про хід ліквідаційної
процедури товариства та заявив про
встановлення певних фактів
неплатоспроможності товариства, серед
яких - відсутність дебіторської
заборгованості, затверджений
проміжний ліквідаційний баланс ТОВ
«Осіріс», в якому в рядку «Дебіторська
заборгованість за товари, роботи,
послуги» не зазначено будь-якої суми
заборгованості, як й в усьому розділі
№2 цього балансу.

Протокол загальних зборів учасників
ТОВ «Осіріс» був підписаний всіма
трьома його учасниками, в тому числі -
Гончаровим О.В., який був одночасно
Генеральним директором ТОВ «Осіріс» та
Биковцем Д.В., який був одночасно
Директором ТОВ «Осіріс-Вет», які й
укладали договір відступлення права
вимоги від 01.08.2011р.

Фактично, підписавши 07.10.2011 р. протокол,
учасники ТОВ «Осіріс» Гончаров О.В. та
Биковець Д.В погодились, що на момент
підписання ними договору відступлення
права вимоги від 01.08.2011р. дебіторської
заборгованості позивача перед ТОВ
«Осіріс» не було, отже відсутній й
обов'язок позивача сплатити на користь
ТОВ «Осіріс» 899 939,93грн.

Відсутність дебіторської
заборгованості також підтверджена
ліквідаційним балансом ТОВ «Осіріс»
станом на 03.05.2012р., затвердженого
ухвалою господарського суду
Запорізької області від 05.06.2012 р. по
справі № 23/5009/6351/11, якою банкрута - ТОВ
«Осіріс» ліквідовано.

Вказаною ухвалою суд встановив, що за
результатами пошуку ліквідатором
майна (активів) у банкрута відсутні
майнові активи та грошові кошти, за
рахунок яких можливо б було погасити
кредиторську заборгованість в
загальному розмірі 1 380 084,99 грн.

Слід зазначити, констатує
господарський суд в ухвалі від 05.06.2012 р.,
що за підсумками ходу ліквідаційної
процедури вбачається, що ліквідатором
вчинено належні дії по виявленню
активів та пасивів боржника внаслідок
вжитих ліквідатором заходів та
необхідність його ліквідації.

Також господарський суд в ухвалі від
05.06.2012 р. по справі № 23/5009/6351/11 дійшов до
висновку, що під час проведення
ліквідаційної процедури ліквідатор
здійснив всі заходи з ліквідації
банкрута, виконав всі вимоги Закону про
банкрутство, встановивши, що у банкрута
відсутні активи, необхідні для повного
задоволення вимог кредиторів, суд
вважає за необхідне звіт ліквідатора
та ліквідаційний баланс банкрута
затвердити.

Відповідно ч. 1 ст. 35 обставини, визнані
господарським судом загальновідомими,
не потребують доказування.

Таким чином, факт та обставини
відсутності у ТОВ «Осіріс»
дебіторської заборгованості в сумі 899
939,93грн., суд вважає встановленими, а
тому такими, що доказуванню не
підлягають.

В ході дослідження судом питання чи
склались фактично між позивачем та ТОВ
«Осіріс» договірні відносини з
купівлі-продажу (поставки) товару та чи
були укладені між позивачем та ТОВ
«Осіріс» будь-які документи у
письмовій формі, зі змісту яких
вбачалось, що між сторонами досягнуто
згоду по всіх істотних умов договору,
таких як предмету, ціна, номенклатура
товару, тощо, встановлено наступне.

Між ТОВ «Осіріс» та позивачем не
укладалось договорів чи інших
правочинів на поставку чи
купівлю-продаж товару на суму 899 939,93
грн., що підтверджується п.1.3. договору
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.,
поясненнями позивача та відсутністю
заперечень з боку відповідача.

Пунктом 2 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
Наказом Мінфіну України №99 від 16.05.1996р.,
зареєстрованої в Мін'юсті України
12.06.1996 р. за № 293/1318, товари та інші
товарно-матеріальні цінності
відпускаються покупцям або
передуються безоплатно тільки за
довіреністю одержувача.

Пунктом 1 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом України,
затверджених Наказом Мінтрансу
України №363 від 14.10.1997р., зареєстрованих
Мінюстом України 20.02.1998р. № 128/2568,
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-транспортних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткуванню, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку.

Пунктом 11.1. цих же Правил встановлено,
що основним документом на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобілю.

Як було з'ясовано, за договором
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.
ТОВ «Осіріс» не передавало ТОВ
«Осіріс-Вет» в якості доказу поставки
товару позивачу довіреності на товар,
податкові накладні,
товарно-транспортні накладні, які б
підтверджували наявність між ним і
позивачем господарських операцій по
поставки товару на 899 939,93 грн. Позивач
також спростовує наявність цих
документів.

В матеріалах справи відсутні, та
відповідачем не надано доказів
замовлення позивачем товару у ТОВ
«Осіріс», відсутні докази виставлення
рахунків ТОВ «Осіріс» позивачу на
оплату товару, відсутні довіреності
позивача на отримання товару, відсутні
товарно-транспортні накладні на товар,
тощо.

Отримані ТОВ «Осіріс-Вет» видаткові
накладні, не є належним доказом
договірних відносин, оскільки в змісті
цих накладних не зазначено даних про
особу, яка підписувала ці накладні, не
зазначено посади цієї особи, не
зазначено її прізвища, ім'я та
по-батькові, відсутні дані про
довіреності, на підставі яких особа,
яка підписувала накладні повинна була
отримати товар, відсутній відбиток
печатки позивача, тощо.

Отже, окрім видаткових накладних,
будь-які інші письмові документи, які б
могли свідчити про досягнення такої
згоди в матеріалах справи відсутні, а
тому суд робить висновок про
відсутність письмових договірних
відносин між сторонами.

Крім того, ТОВ «Осіріс-Вет» не надано у
справу доказів повідомлення позивача з
боку ТОВ «Осіріс», чи зі свого боку про
укладення договору відступлення права
вимоги від 01.08.2011р. та переходу права
вимоги до позивача від ТОВ «Осіріс» до
ТОВ «Осіріс-Вет».

Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу
України, правочин щодо зміни кредитора
у зобов'язанні вчиняється у тій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Оскільки судом встановлено про
відсутність між сторонами договірних
відносин, які були вчинені в письмовій
формі, то письмова форма договору
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.
не може відповідати приписам ч.1 ст.513
Цивільного кодексу України.

Досліджуючи питання, чи було виконано
зобов'язання позивача по оплаті товару,
то з врахуванням вищенаведеного, суд не
вбачає наявність у позивача такого
зобов'язання, оскільки наявними у
матеріалах справи доказами, зокрема
матеріалами справи господарського
суду Запорізької області № 23/5009/6351/11
про банкрутство ТОВ «Осіріс», взагалі
не встановлено наявність у позивача
таких зобов'язань, що стало однією з
підстав для банкрутства та ліквідації
ТОВ «Осіріс» у судовому порядку.

Таким чином, враховуючи відсутність у
позивача відповідних зобов'язань по
оплаті товару, позивачем на законних
підставах не здійснено перерахування
суми коштів у розмірі 899 939,93 грн. ні на
користь ТОВ «Осіріс» ні на користь ТОВ
«Осіріс-Вет».

Що стосуються питання, стосовно
виявлення вичерпаного переліку
документів, які первісний кредитор
повинен передати новому кредиторові в
підтвердження дійсності вимоги, що
передається, згідно з діючим
законодавством, суд зазначає наступне.

В силу приписів ст.517 Цивільного
кодексу України у первісного кредитора
існує обов'язок передати новому
кредитору документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення. Проте,
вичерпаного переліку документів, які
первісний кредитор повинен передати
новому кредиторів підтвердження
дійсності вимоги, законодавством не
встановлено.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначений
перелік та встановлено вимоги до
змісту первинних документів, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи - це письмові
документи, що ідентифікують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
розпорядження.

Згідно ч.2. ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вже зазначалося, згідно приписів
Інструкції до первинних
бухгалтерських документів, які повинні
підтверджувати наявність
господарських операцій - відносяться
довіреності на отримання ТМЦ, а згідно
з приписами Правил, до таких первинних
бухгалтерських документів відносяться
товарно-транспортні накладні. Крім
того, первинним бухгалтерським
документом є рахунок-фактура на оплату
ТМЦ.

ТОВ «Осіріс», за договором
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.,
окрім 49 видаткових накладних, які не
містять у своєму змісті посади особи,
підпис якої стоїть на накладних, як
отримувача товару, не вказано
прізвища, ім'я та по батькові особи,
підпис якої стоїть на накладних як
отримувача товару, не вказані номер
довіреності та її дата, на підставі
якої особі потрібно отримати товар,
відсутні відбитки печатки позивача, не
передало ТОВ «Осіріс-Вет» ні
довіреностей, ні товарно-транспортних
накладних, ні рахунків-фактури на
оплату товару на суму 899 939,93 грн.

Також ТОВ «Осіріс» не передало ТОВ
«Осіріс-Вет» інформацію, яка є важливою
для здійснення ТОВ «Осіріс-Вет» права
вимоги до позивача за цим договором по
оплаті товару на суму 899 939,93 грн., а саме,
яким чином позивач замовляв товар, на
підставі яких заявок, тощо, чому ТОВ
«Осіріс» не виставляло позивачу
рахунки на оплату товару, а якщо
виставляло, то де ці рахунки є, чому
немає довіреностей та
товарно-транспортних накладних на цей
товар, якщо вони є, то чому вони не
передані ТОВ «Осіріс-Вет» за договором
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ТОВ «Осіріс» не передало новому
кредитору - ТОВ «Осіріс-Вет» всіх
документів, які б засвідчували права
вимоги до позивача по оплаті товару на
суму 899 939,93 грн. , що є безумовним
порушенням приписів ст.517 Цивільного
кодексу України,

Щодо 49-ти видаткових накладних, то вони
не засвідчують права вимоги ТОВ
«Осіріс-Вет» від позивача оплатити
товар на суму 899 939,93 грн. за договором
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.,
в розумінні ст.517 Цивільного кодексу
України, а тому не є підтвердженням
наявності у позивача такого
зобов'язання.

До того ж необхідно зазначити, що зміст
договору відступлення права вимоги від
01.08.2011 р. та матеріали справи не містять
даних, що на момент вчинення цього
договору строк виконання зобов'язання
по оплаті товару на суму 899 939 грн. вже
наступив.

З видаткових накладних, переданих за
цим договором, також не вбачається
настання строку виникнення
зобов'язання по оплаті товару.

Відсутні докази й можливого
направлення ТОВ «Осіріс» на адресу
позивача вимоги про оплату товару в
порядку ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, а тому суд вважає, що на момент
вчинення договору відступлення права
вимоги від 01.08.2011 р. строк виникнення
зобов'язання по оплаті товару не
наступив, що, як слідство, унеможливило
передачу права вимоги від первісного
кредитора до нового кредитора.

Таким чином, договір відступлення
права вимоги від 01.08.2011 р. укладений із
порушенням ст. 530 Цивільного кодексу
України.

Щодо наданих ТОВ «Осіріс-Вет»
протоколів № 5 від 26.07.2011 р. та № 6 від
01.08.2011 р. загальних зборів учасників ТОВ
«Осіріс», які на його думку надають
Генеральному директору ТОВ «Осіріс»
Гончарову О.В. підстави укласти договір
відступлення права вимоги від 01.08.2011р.,
а також твердження ТОВ «Осіріс-Вет» про
те, що укладення цього договору
погоджено з ліквідатором ТОВ «Осіріс»,
то таке спростовується матеріалами
справи з огляду на наступне.

Згідно порядку, встановленому ст.61
Закону України «Про господарські
товариства», збори учасників
товариства, якими були збори учасників
ТОВ «Осіріс» згідно протоколів № 5 та №
6, скликаються передбаченим статутом
способом, із направленням повідомлення
не менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів, не менш ніж як за 7
днів до скликання загальних зборів
учасників товариства повинна бути
надана можливість ознайомитись з
документами, внесеними до порядку
денного зборів. Аналогічні приписи
містять в собі приписи пунктів 13.2.,13.4.
статуту ТОВ «Осіріс» в редакції станом
на 2007 р., який був наданий у справу
представником ТОВ «Осіріс-Вет».

Положення зазначеного статуту ТОВ
«Осіріс» не містять в собі порядку чи
способу скликання загальних зборів
учасників цього товариства не інакше
як шляхом направленням повідомлення
учасникам товариства за 30 днів до
скликання загальних зборів.

Згідно змісту рішень загальних зборів
учасників ТОВ «Осіріс», оформлених
протоколами № 5 від 26.07.2011 р. та № 6 від
01.08.2011 р., на наступний день після
прийнятті рішень на загальних зборах
учасників товариства, оформлених
протоколом № 4 від 25.07.2011 р. про
припинення ТОВ «Осіріс», призначення
ліквідатором Пянтковського В.А,
наділення його повноваженнями
керівника товариства, уповноваження
приймати рішення з усіх питань
одноособово, учасники товариства
доручають Генеральному директору ТОВ
«Осіріс» Гончарову О.В. виявити
дебіторів товариства, провести з ними
переговори, а вже 01.08.2011 р., заслухавши
доклад Гончарова О.В. про виявлення
дебітора - ТОВ «Агропромислова
компанія», учасники доручають йому
укласти від імені ТОВ «Осіріс» з ТОВ
«Осі ріс-Вет» договір відступлення
права вимоги від 01.08.2011р. по
відступленню дебіторської
заборгованості в розмірі 899 939,93 грн.

З наведеного вбачається, що збори
учасників ТОВ «Осіріс» від 26.07.2011 р. та
від 01.08.2011 р. не були позачерговими, а
були звичайними, тому ці збори скликані
та проведені із недотриманням порядку
скликання зборів учасників,
встановленому ст.61 Закону України «Про
господарські товариства» та пунктами
13.2.,13.4. статуту ТОВ «Осіріс» в редакції
станом на 2007 р.

Крім того, рішення зборів учасників від
26.07.2011 р. та від 01.08.2011 р. не зупиняють дію
рішень зборів учасників від 25.07.2011 р., а
навіть конфліктують з цими рішеннями,
передбачаючи дії, які суперечать
раніше прийнятим рішенням та діям,
тощо.

Якщо рішення загальних зборів
учасників, оформлених протоколом № 4
від 25.07.2011 р. внесене 28.07.2011р. державним
реєстратором Яркіною Л.І. до ЄДРПОУ №
запису 1 103 95, то послідуючі
рішення учасників не вносились до
ЄДРПОУ.

Також зі змісту протоколів № 5 від
26.07.2011 р. та № 6 від 01.08.2011 р. не
вбачається, що ліквідатор ТОВ «Осіріс»
Пянтковський В.А. погодив укладання
договору відступлення права вимоги від
01.08.2011р., в протоколі № 6 від 01.08.2011 р.
відсутні відомості про його
присутність на цих зборах, відсутній
його підпис, що є спростуванням того, що
ліквідатор погоджував укладання
договору.

За таких обставинах, суд не може
прийняти до уваги рішення зборів
учасників ТОВ «Осіріс», оформлених
протоколами № 5 від 26.07.2011 р. та № 6 від
01.08.2011 р. при вирішені питання щодо
наявності чи відсутності у
Генерального директора ТОВ «Осіріс»
Гончарова О.В. достатнього обсягу
цивільної дієздатності на укладення
договору відступлення права вимоги,
оскільки в цей час цивільна
дієздатність ліквідатора товариства
Пянтковського В.А. встановлена з 25.07.2011
р. приписами ст.105 Цивільного кодексу
України, і ця дієздатність не
відміняється рішеннями учасників
товариства, прийнятих на загальних
зборах 26.07.2011 р. та 01.08.2011 р.

Що стосується дотримання після
укладання договору відступлення права
вимоги від 01.08.2011р. приписів п.1 ст.241
Цивільного кодексу України, судом
з'ясовано, що після укладення цього
договору з боку ТОВ «Осіріс» або з боку
його представника Гончарова О.В., який
підписав цей договір від імені ТОВ
«Осіріс», не вчинювались дії по
схваленню договору відступлення права
вимоги від 01.08.2011р., а також не
вчинювались дій, що свідчить б про
прийняття цього договору до виконання.

При таких обставинах, приписи п.1 ст.241
Цивільного кодексу України порушені не
були.

Всі інші заперечення, доводи ТОВ
«Осіріс-Вет» проти позивних вимог
позивача спростовуються
вищевикладеним та наявними в
матеріалах даної справи письмовими
доказами.

Згідно ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтується вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України,
ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.1 ст.111-12 Господарського
процесуального кодексу України,
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Господарський суд, оцінюючи на момент
укладення договору відступлення права
вимоги від 01.08.2011 р. додержання ТОВ
«Осіріс» та ТОВ «Осіріс-Вет» норм
матеріального права, враховуючи
документи та докази матеріалів справи
№ 23/5009/6351/11 господарського суду
Запорізької області про банкрутство
ТОВ «Осіріс», а також дослідивши
питання, поставлені в постанові Вищого
господарського суду України у справі №
908/1685/13, доходить до обґрунтованого
висновку, що на момент укладення
договору відступлення права вимоги від
01.08.2011 р. у ТОВ «Осіріс» була відсутня
дебіторська заборгованість позивача в
сумі 899 939,93 грн., відсутнє право вимоги
від позивача цієї суми, а у позивача був
відсутній обов'язок сплатити ТОВ
«Осіріс» цю дебіторську
заборгованість в сумі 899 939,93 грн., крім
того, на момент укладення цього
договору були недотримані та порушені
норми матеріального права - ст.ст.512,513,514
Цивільного кодексу України, у зв'язку з
чим зміст договору відступлення права
вимоги від 01.08.2011р. суперечить нормам
Цивільного кодексу України, що згідно
ст.215 Цивільного кодексу України є
підставою для недійсності цього
договору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ПрАТ "Агропромислова компанія" є
обґрунтованими, підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Провадження у відношенні ТОВ «Осіріс»
у зв'язку із ліквідацією та припиненням
юридичної особи - припинити.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на 2-го
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, п. 6 ст. 80, ст. ст. 82, 84,
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному
обсязі.

Визнати договір відступлення
права вимоги від 01.08.2011 р. на суму 899 939,93
грн., укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Осіріс»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Осіріс-Вет»,
недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Осіріс-Вет» 69005, м.
Запоріжжя, вул. Перемоги, 115а (п/р 682
в ЗВЦФ ПАТ «Кредобанк» МФО 325365 3) на користь Приватного
акціонерного товариства
«Агропромислова компанія», 72319
Запорізька область м. Мелітополь, вул.
Кірова, 175 () судові
витрати в сумі 1147 (одна тисяча сто сорок
сім) грн. Видати наказ.

Провадження у відношенні ТОВ
«Осіріс» у зв'язку із ліквідацією та
припиненням юридичної особи -
припинити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку для подання
апеляційної скарги з моменту
оформлення та підписання повного
тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано,
згідно із вимогами ст. 84 ГПК України
24.02.2014 р.

Суддя
О.А. Топчій