СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Справа № 901/3011/13

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Борисової Ю.В.,

суддів
Гонтаря В.І.,

Черткової І.В.,

за участю представників сторін:

повивача: Волін Григорій Олексійович,
довіреність № 1189 від 20.08.2013 року
(фізична особа - підприємець Росюк
Олена Федорівна)

відповідача: не з'явився (публічне
акціонерне товариство "Суднобудівний
завод "Залів"),

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця Росюк Олени
Федорівни на рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Гризодубова А.М.) від 11 листопада 2013
року у справі № 901/3011/13

за позовом фізичної особи - підприємця
Росюк Олени Федорівни (вул. Дорофієва,
12-А, кв.142, Херсон, 73000)

до публічного акціонерного товариства
"Суднобудівний завод "Залів" (вул.
Танкістів, 4, Керч, 98310)

про стягнення 76361,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Росюк Олена
Федорівна звернулась до
господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовною заявою до
публічного акціонерного товариства
"Суднобудівний завод "Залів" про
стягнення сум заборгованості та
штрафних санкцій за договором у
розмірі 76361,32 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
відповідачем умов договору № 01 від
03.01.2013 року в частині повної та
своєчасної оплати виконаних робіт.

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 11.11.2013
року позов задоволено частково,
стягнуто товариства "Суднобудівний
завод "Залів" на користь фізичної особи
- підприємця Росюк О.Ф. 49000,00 грн.
заборгованості, 3% річних у розмірі 338,30
грн., 1111,64 грн. судового збору. В частині
стягнення 3612,50 грн. позовні вимоги
залишені без розгляду, в іншій частині
позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням
господарського суду, позивачка
звернулася до Севастопольського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким позов задовольнити у повному
обсязі.

Заявник апеляційної скарги наполягає,
що судом безпідставно прийнято як
доказ оплати відповідачем робіт за
актом №8 від 25.04.2013 року платіжне
доручення №2717 від 27.05.2013 року на сумму
50600,00 грн, що стало причиною
неправомірного зменшення судом суми
боргу за основним зобовязанням, а також
потягло перерахунок суми санкцій за
договором, що є порушенням законних
прав та вимог позивача.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 04
грудня 2013 року апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця Росюк Олени
Федорівни прийнято до провадження
судової колегії: Борисова Ю.В., Волков
К.В., Гонтар В.І., та призначено справу до
розгляду на 23 грудня 2013 року. Справу
було відкладено розглядом за
клопотанням відповідача.

Розпорядженням керівництва
апеляційного суду від 27.01.2014 року у
зв'язку з перебуванням у відпустці
суддю Волкова К.В. замінено на суддю
Черткову І.В., судовий розгляд справи
відкладено на 17 січня 2014 року.

В судовому засіданні 17.01.2014 року
представник позивача у справі
підтримав доводи апеляційної скарги та
надав суду письмові пояснення на
виконання ухвали суду апеляційної
інстанції та розрахунок штрафних
санкцій за позовними вимогами ФОП
Росюк О.Ф.

Представник відповідача втретє в суд
не з'явився, вимоги ухвали суду від
27.01.2014 року не виконав, акт звірки
взаємних розрахунків не склав та суду
не представив.

Враховуючи наявність у справі
письмових доказів, наданих сторонами
при розгляді справи судом першої
інстанції, приймаючи до уваги принцип
диспозитивності та рівності сторін у
господарському процесі, судова
колегія, визнавши достатнім обсяг
матеріалів для прийняття у справі
рішення, розглянула справу у
відсутність представника відповідача.

Переглянувши судове рішення в порядку
і на підставах статті 101 ГПК України,
судова колегія апеляційного
господарського суду встановила
наступні обставини у справі.

Між публічним акціонерним товариством
"Суднобудівний завод "Залів" (замовник)
та фізичною особою - підприємцем Росюк
Оленою Федорівною (виконавець) 03
січня 2013 року було укладено договір № 1
(а.с. 11-13).

У відповідності до пункту 1.1 даного
договору замовник доручає, а
виконавець приймає на себе
зобов'язання з виконання збірно -
зварювальних, добудованих робіт при
виготовленні секцій, блоків та
формування на стапелі корпусів судів,
що будуються на території замовника, що
виділена виконавцеві для здійснення
робіт.

Отже, договір за своєю правовою
природою є договором підряду і його
виконання регулюється приписами
статті 837 Цивільного кодексу України.

У відповідності до умов додаткової
угоди № 03 до договору № 01 від 03.01.2013
року, строк виконання робіт
встановлений сторонами до 05.03.2013 року (
а.с. 14). Згідно з пунктом 3.2 договору
розрахунок здійснюється на підставі
акту виконаних робіт протягом 15
банківських днів.

Судом встановлено, що у відповідності
до акту № 08 від 25.04.2013 року позивачем
виконані роботи на суму 23250, 00 грн.
(а.с.15). Роботи прийняті відповідачем,
про що свідчить підпис та відбиток
печатки на акті.

Додатковою угодою № 05 до договору
сторони погодили, що строк виконання
нових робіт обмежений 14.05.2013 року (а.с.
17), на виконання чого позивачем
виконані роботи на суму 8550, 00 грн., що
підтверджується актом № 09 від 14.05.2013
року ( а.с. 18).

Наступні роботи мали бути виконані
позивачем в строк до 29.05.2013 року, про що
сторонами укладено додаткову угоду № 07
від 21.05.2013 року (а.с. 20). Умови угоди
позивачем виконано, що підтверджено
відповідним актом на суму 50000, 00 грн. (
а.с. 21).

Таким чином, позивачем виконані роботи
на загальну суму 81800, 00 грн. Відповідач
свої обов'язки виконав лише частково,
оплативши 9550, 00 грн., заборгованість за
основним забовязанням склала 72250,00 грн.

Не отримавши розрахунку за договором у
відповідь на претензію від 17.06.2013 року
(а.с.23-25), позивач звернувся до суду з
позовними вимогами до відповідача,
нарахувавши штрафні санкції та
відсотки річних з суми невиконаного
зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
перевіривши правильність судових
висновків та їх відповідність
письмовим доказам у справі,
господарський суд апеляційної
інстанції визнав обґрунтованими
доводи заявника апеляційної скарги, а
заявлені в ній вимоги такими, що
підлягають задоволенню.

Приймаючи рішення у справі, місцевий
господарський суд правомірно послався
на положення статей 509 Цивільного
кодексу України, 173, 174, 181
Господарського кодексу України щодо
визначення зобов'язання та порядку
укладання господарських договорів.

Відповідно до статей 526 ЦК України, 193 ГК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог законодавства. За
статтею 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 ЦК).

Надаючи аналіз виниклих між сторонами
правовідносин, господарський суд
першої інстанції в цілому вірно їх
охаректеризував, прийняв до уваги всі
наявні у справі письмові докази, втім,
за переконанням суддів апеляційної
інстанції, надав невірний аналіз
розрахункам відповідача за платіжним
дорученням № 2717 від 27.05.2013 року (а.с. 64),
згідно з яким відповідач оплатив
збірно-зварювальні роботи за актами №
5, № 8, № 10 від 12.04.2013 року на суму 506000, 00
грн.

Здійснивши оцінку доказів,
представлених сторонами у справі, та їх
відповідність встановленим судом
обставинам виникнення спірних
відносин, судова колегія погоджується
з доводами заявника апеляційної
скарги, що судом першої інстанції, хоча
й досліджено підписаний сторонами акт
№ 08 від 25.04.2013 р. згідно з яким були
виконані роботи на суму 23250,00 грн (а.с.15),
втім, суд необґрунтовано дійшов
висновку, що відповідач сплатив цю
суму.

Судова колегія, з врахуванням
вказаного призначення платежу за
платіжним дорученням № 2717 від 27.05.2013
року, вважає, що рахунок № 000008 від 25
квітня 2013 року на суму 23250,00 грн. до
договору № 01 від 03.01.2013 р. і до
додаткової угоди № 03 від 04.02.2013 року не
був сплачений, оскільки платіжне
доручення № 2717 від 27.05.2013 року містить
посилання на сплату рахунку №8 (а також
інших рахунків №5 і №10) від іншої дати,
від 12 квітня 2013 року. Окрім того, акт
виконаних робіт (25 квітня) не може бути
складено пізніше виставленого рахунку
(12 квітня).

Також заявник апеляційної скарги вірно
зазначає, що у призначенні вказаного
спірного платежу відсутнє посилання на
договір № 01 від 03.01.2013 р., додаткову
угоду № 03 від 04.02.2013 р., акт № 08 від
25.04.2013р. або на рахунок № 000008 від 25
апреля 2013 роки на суму 23250,00 гривень.
Отже, судова колегія погоджується з
доводами позивача про відсутність
доказів сплати йому відповідачем 23250,00
грн за договором.

Згідно з п.п. 1.3., 3.2. договору сторін № 01
від 03.01.2013 року підставою для оплати є
акт здачі-приймання виконаних робіт,
який і повинен бути вказаний в
призначенні платежу в платіжному
дорученні про оплату.

Судова колегія визнала відсутніми
докази сплати відповідачем виконаних
робіт за актом №08 від 25.04.2013 на суму 13700
грн (на суму 9550 грн позивач не пртендує
з причин оплати позивачем цієї суми і
позовні вимоги з її стягнення не
заявляє), за актом №09 від 14.05.2013 на суму
8550,00 грн, та актом № 11 від 29.05.2013 на суму
50000,00 грн, отже всього на суму 72250,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції
безпідставно дійшов висновку про
законність та обґрунтованість
заявлених позовних вимог лише в
частині стягнення 49000,00 грн. основного
боргу, тому в цій частині судове
рішення підлягає скасуванню з причин
невірно встановлених обставин у
справі, а позовні вимоги щодо стягнення
з відповідача суми основної
заборгованості в розмірі 72250,00 грн -
задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача 498,82 грн. - 3% річних та 3612,50
грн штрафу, суд апеляційної інстанції
вважає їх також обгрунтованими та
підлягаючими задоволенню. Судове
рішення в частині зменшення заявлених
позивачем штрафних санкцій підлягає
також скасуванню, оскільки розрахунок
суду виконано з безпідставно зменшеної
суми заборгованості.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Так, позивач не позбавлений права
зменшити період нарахування 3% річних,
розпочинаючи його з 19.06.2013 року. Отже,
суд погоджується з розрахунком річних
в сумі 498,82 грн (72250 грн Х 3% : 365 Х 84) та в
цій частині задовольняє позов.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Оскільки за п.4.2 договору сторін у разі
несвоєчасної оплати замовник
зобовязаний сплатити виконавцю штраф у
розмірі 0,2 % від несплачених сум за
кожну добу затримки платежу, але не
більш ніж 5% від суми боргу, суд також
погоджується з розрахунком позивача
щодо суми штраву в розмірі 3612,50 грн (72250
Х 5%) і вцій частині також задовольняє
позов.

Таким чином, враховуючи невірні судові
висновки стосовно заявлених позовних
вимог, судове рішення підлягає
скасуванню в цілому з прийняттям
нового - про задоволення позову.
Судовий збір покладається на
відповідача відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

З врахуванням викладеного, керуючись
статтями 101, 103 (пункт 2), 104 (частина 1
пункти 1, 3), 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця Росюк Олени Федорівни
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 11
листопада 2013 року у справі № 901/3011/13
скасувати.

3. Прийняти у справі нове рішення.

Позов фізичної особи - підприємця Росюк
Олени Федорівни задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Суднобудівний завод "Залів"
(98310, АР Крим, м. Керч, вул. Танкістів, буд.
4 ) на користь фізичної
особи - підприємця Росюк Олени
Федорівни (м. Херсон, вул.. Дорофієва,
буд. 12-а, кв.142 ААВ №519100) заборгованість
за договором у розмірі 72250,00 грн., 3%
річних в сумі 498,82 грн., пеню в сумі 1720,50
грн., а також судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 1720,50 грн.

4. Господарському суду Автономної
Республіки Крим видати наказ.

Головуючий суддя
Ю.В. Борисова

Судді
В.І. Гонтар

І.В. Черткова

Розсилка:

1. Фізична особа-підприємець Росюк
Олена Федорівна (вул. Дорофієва, 12-А,
кв.142,Херсон,73000)

2. Публічне акціонерне товариство
"Суднобудівний завод "Залів" (вул.
Танкістів, 4,Керч,98310)