ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.
Справа № 914/4440/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів
Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

від позивача за первісним позовом: не
з'явилися;

від відповідача за первісним позовом:
не з'явилися;

від третьої особи-1 за первісним
позовом: не з'явилися;

від третьої особи-2 за первісним
позовом: не з'явилися;

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Моршин, Львівська область б/н від 24.01.2014
року

на ухвалу Господарського суду
Львівської області від 15.01.2014 року

у справі № 914/4440/13

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Моршин, Львівська область до
відповідача: Суб'єкта підприємницької
діяльності Фізичної особи ОСОБА_3, м.
Моршин, Львівська область,

позивач за первісним позовом: Мале
приватне підприємство «Левант», м.
Львів,

відповідач за первісним позовом:
Суб'єкт підприємницької діяльності
Фізична особа ОСОБА_4, м. Моршин,
Львівська область,

за участю третьої особи-1, що не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача
(за первісним позовом): Публічного
акціонерного товариства
Всеукраїнського акціонерного банку
(ПАТ «ВІ ЕЙ БІ Банк») ,м. Київ,

за участю третьої особи - 2, що не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача( за первісним позовом):
Приватне Підприємство «Стрийська
Торгівельна Компанія» , м. Болехів,
Івано-Франківська область

про усунення перешкод в користуванні
майном

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 15.01.2014 року
(суддя Пазичев В.М.) позовну заяву
третьої особи з самостійними вимогами
на предмет спору - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Моршин,
Львівська область до відповідача за
первісним позовом - Суб'єкта
підприємницької діяльності Фізичної
особи ОСОБА_3 м. Моршин, Львівська
область, позивач за первісним позовом -
Мале приватне підприємство «Левант»,
за участю третьої особи 1, що не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача -
Публічного акціонерного товариства
Всеукраїнського акціонерного банку
(ПАТ «ВІ ЕЙ БІ Банк»), за участю третьої
особи 2, що не заявляє самостійних вимог
на стороні відповідача - Приватне
Підприємство «Стрийська Торгівельна
Компанія» про усунення перешкод в
користуванні майном - повернуто без
розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що в
порушення положень п.4 ч.1 ст.63
Господарського процесуального кодексу
України, позивачем до позовної заяви не
було долучено доказів сплати судового
збору, а клопотання про відстрочення
сплати судового збору не було належним
чином обґрунтоване з посиланням на
чинне законодавство України про
наявність правових підстав для
задоволення клопотання про
відстрочення сплати судового збору.

Не погодившись з вказаною ухвалою
місцевого господарського суду Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2, м. Моршин,
Львівська область оскаржив її в
апеляційному порядку, звернувшись до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою від 24.01.2014 року, в якій просить
оскаржувану ухвалу Господарського
суду Львівської області від 15.01.2014 року
скасувати як таку, що прийнята з
порушення норм матеріального права, та
передати справу до місцевого суду для
розгляду позовної заяви по суті.

Свої доводи скаржник аргументує,
зокрема тим, що ним було подано
клопотання про відстрочення сплати
судового збору за подання позовної
заяви у зв'язку зі скрутним
матеріальним становищем, яке на думку
апелянта, належним чином було
обґрунтоване доказами.

12 лютого 2014 року позивач за первісним
позовом подав клопотання б/н від 12.02.2014
року про відкладення розгляду справи у
зв'язку з тим, що його представник
перебуватиме в іншому судовому
засіданні.

13 лютого 2014 року поступило клопотання
№18-32/3-83 від 12.02.2014 року третьої особи-1
про відкладення розгляду справи, у
зв'язку з неможливістю уповноваженого
представника прийняти участь в
судовому засіданні.

Розглянувши подані клопотання судова
колегія ухвалила відмовити в
задоволенні таких, зважаючи на строк
розгляду апеляційної скарги на рішення
місцевого господарського суду,
оскільки ч. 2 ст. 102 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що апеляційна скарга на
ухвалу місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження.

Сторони участі уповноважених
представників в дане судове засідання
не забезпечили, хоча своєчасно та
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду апеляційної
скарги, про що свідчать наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення №
07058937, №07058910, №07058945, №07058953.

Враховуючи ту обставину, що сторони
належним чином були повідомлені про
час, місце розгляду апеляційної скарги
та наслідки неявки в судове засідання,
а в матеріалах справи достатньо
доказів для прийняття законного та
обґрунтованого рішення, судова колегія
дійшла до висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представників сторін.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
наявні в ній докази, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що ухвалу Господарського суду
Львівської області від 15.01.2014 року у
справі № 914/4440/13 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Моршин,
Львівська область б/н від 24.01.2014 року
без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України одними з основних засад
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами, а господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Аналізом матеріалів справи колегією
суддів Львівського апеляційного
господарського суду встановлено, що
третя особа з самостійними вимогами на
предмет спору - Фізична
особа-підприємць ОСОБА_2, (м. Моршин,
Львівська область) звернулася з
позовом до відповідача - Суб'єкта
підприємницької діяльності Фізичної
особи ОСОБА_3 (м. Моршин, Львівська обл.),
позивач за первісним позовом - Мале
приватне підприємство «Левант»,
відповідач за первісним позовом -
Суб'єкт підприємницької діяльності
Фізична особа ОСОБА_4 (м. Моршин,
Львівська обл.), за участю третьої особи
1, що не заявляє самостійних вимог на
стороні позивача (за первісним позовом)
- Публічного акціонерного товариства
Всеукраїнського акціонерного банку
(ПАТ «ВІ ЕЙ БІ Банк»), за участю третьої
особи 2, що не заявляє самостійних вимог
на стороні відповідача (за первісним
позовом) - Приватне Підприємство
«Стрийська Торгівельна Компанія» про
усунення перешкод в користуванні
майном.

Основні вимоги, що пред'являються до
форми та змісту позовної заяви, а також
вимоги щодо надання разом з нею певних
доказів, визначені ст. ст. 54 - 57 ГПК
України.

Пунктом 3 частиною 1 статті 57
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують сплату судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

У статті 63 ГПК України визначені
підстави для повернення позовної заяви
без розгляду, зокрема, відповідно до п. 4
ч. 1 цієї статті суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановленому розмірі
і порядку.

Документальними доказами у справі
встановлено, що повертаючи позовну
заяву на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, суд першої інстанції в ухвалі
від 15.01.2014 року зазначив, що позивачем
до позовної заяви не долучено доказів
сплати судового збору. Натомість, в
прохальній частині позовної заяви
міститься клопотання позивача про
відстрочення сплати судового збору до
прийняття судом рішення, в зв'язку з
скрутним фінансовим станом, що
зумовлений світовою
фінансово-економічною кризою та
значним зростанням курсу долара США
відносно гривні.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
«Про судовий збір», враховуючи
майновий стан сторони, суд може своєю
ухвалою відстрочити або розстрочити
сплату судового збору на певний строк,
але не довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі.

Відповідно до п.3.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» №7 від
21.02.2013р., єдиною підставою для вчинення
господарським судом дій, зазначених у
статті 8 Закону, є врахування ним
майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення
(розстрочення) сплати судового збору,
зменшення його розміру або звільнення
від його сплати може бути викладене в
заяві чи скарзі, які подаються до
господарського суду, або окремим
документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Таким чином, єдиною підставою для
вчинення судом зазначених у цій нормі
дій є врахування ним майнового стану
сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим
обставин, які свідчать про
неможливість або утруднення в
здійсненні оплати судового збору у
встановлених законом розмірах і в
строки, покладається на заінтересовану
сторону.

Обов'язок доказування і подання
доказів передбачений ст. 33 ГПК України,
відповідно до вимог якої, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Аналіз правового змісту зазначених
норм свідчить про те, що відстрочення
сплати судового збору може мати місце
за наявності виключних обставин.

У свою чергу, заявником не наведено
обставин, які мали б виключний характер
та свідчили б про наявність належних
підстав для відстрочення сплати
судового збору та не підтверджено
жодними документальними доказами
підстав для відстрочення сплати
судового збору за подання позовної
заяви.

Поряд з цим,слід врахувати, що
відстрочення сплати судового збору, це
фактично відкладення чи перенесення
обов'язку по оплаті цього збору на
певний строк, який визначається
господарським судом та обмежений днем
винесення судового рішення.

Однак, скаржник належним чином не
обґрунтовує в порядку ст.ст. 32-36 ГПК
України тих обставин, що протягом двох
наступних місяців кошти для сплати
судового збору у відповідному розмірі
будуть обліковуватися на його
розрахункових рахунках ( касі, інше), що
надасть можливість сплатити судовий
збір до дня винесення рішення у справі.

Водночас, законом не визначено
обставини, які беззаперечно свідчать
про наявність у суду обов'язку
відстрочити сплату судового збору. При
цьому, право суду відстрочити сплату
судового збору закон пов'язує із
встановленням обставин, які свідчать
про дійсну складність фінансового
становища сторони, яка звертається з
відповідним клопотанням.

Поряд з цим, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне наголосити на тому,
що в оскаржуваній ухвалі від 15.01.2014
року, суд першої інстанції не зазначив,
що повернення позовних матеріалів
перешкоджає повторному зверненню із
позовною заявою після усунення
допущених порушень.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що висновки суду першої
інстанції про наявність підстав для
повернення позовної заяви у
відповідності п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України є
правильними та обґрунтованими.

З огляду на викладене, господарський
суд Львівської області дійшов
обґрунтованого висновку про
повернення позовної заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Моршин,
Львівська область без розгляду на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що ухвала господарського суду
Львівської області від 15.01.2014 року
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для її скасування немає, а інші
зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не відповідають матеріалам
справи, документально не обґрунтовані,
не базуються на законодавстві, що
регулює спірні правовідносини, а тому
не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст. 104 ГПК України для
скасування чи зміни оскаржуваної
ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали в
апеляційному порядку, відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України покласти на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК
України, - Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Ухвалу Господарського суду
Львівської області від 15.01.2014 року у
справі № 914/4440/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Моршин,
Львівська область б/н від 24.01.2014 року -
без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд
ухвали місцевого господарського суду в
апеляційному
порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
Господарський суд Львівської області.

повний текст постанови складений
21.02.2014 року

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Новосад Д.Ф.

Суддя
Михалюк О.В.