ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 3/82/5022-1085/2012

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Костів
Т.С.

суддів
Желік
М.Б.

Кузь В.Л.

при секретарі Зошій М.Р.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Компанія Янус
біоекотехнологія", м.Тернопіль, за №416
від 25.11.13 року

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.11.2013 року

у справі № 3/82/5022-1085/2012

за позовом: Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного
підприємства "Компанія Янус
біоекотехнологія", м.Тернопіль

про: cтягнення заборгованості 29533грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Жарський І.Р. -
представник на підставі довіреності №
4626-О від 30.10.13 року;

від відповідача: Бачинський В.В.-
директор;

В судовому засіданні оголошену
вступну та резолютивну частини
постанови.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду
Тернопільської області від 14.11.2013року у
справі №3/82/5022-1085/2012 (суддя Турецький
І.М.) позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" до Приватного
підприємства "Компанія Янус
біоекотехнологія" про cтягнення
заборгованості 29533грн. задоволено
частково; вирішено стягнути з
Приватного підприємства "Компанія Янус
біоекотехнологія" на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" - 9433,17
грн. заборгованості за кредитом, 5980,78
грн. заборгованості по процентах за
користування кредитом, 709,42 грн. пені
по тілу кредиту, 450,01 грн. пені по
прострочених процентах, 1609,50 грн.
витрат по сплаті судового збору; в
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Тернопільської
області від 14.11.2013року у справі
№3/82/5022-1085/2012, Приватне підприємство
"Компанія Янус біоекотехнологія" -
подало апеляційну скаргу, з підстав
неповноти з'ясування місцевим
господарським судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник мотивує
апеляційну скаргу тим, що договір №11
від 02.04.2008 р. у матеріалах справи
відсутній, відповідачем не
підписувався, а посилання представника
позивача на описку у номері договору є
неправдивим. ПАТ Комерційний банк
«Приватбанк» на вимогу суду не надав
копії розрахункових документів, що
підтверджують списання/зарахування
коштів на рахунки клієнта за період з
05.04.2007 р. до 24.10.2012 р., які Банк
зобов'язувався передавати Клієнту
щомісячно, що передбачено п. 2.1.17
додаткової угоди від 06.03.2007 р.

На підставі наведеного скаржник
просить рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.11.2013 року
скасувати повністю та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позову
повністю.

Автоматизованою системою
документообігу суду справу №
3/82/5022-1085/2012 розподілено для розгляду
головуючому - судді Костів Т.С..

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 року у склад колегії для розгляду
вищезазначеної справи введено суддів
Малех І.Б. та Желіка М.Б..

Ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
18.12.13 р. подані скаржником матеріали
визнано достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 28.01.14 р..

23.12.13 року ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" на
рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.11.2013 року
повернуто апелянту, з підстав
викладених у ній.

Згідно розпорядження в.о. голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 27.01.2014 року, у
зв'язку із тимчасовою непрацездатністю
судді Малех І.Б. у склад колегії для
розгляду справи № 3/82/5022-1085/2012 замість
судді Малех І.Б. введено суддю Кузя В.Л..

28.01.2014 року в судовому засіданні
оголошувалась перерва до 11.02.14 року.

Представникам роз'яснено їх
права згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 11.02.14 року
представник скаржника з'явився,
апеляційну скаргу підтримав в повному
обсязі, з мотивів наведених у ній, надав
усні пояснення по суті спору.

Представник позивача в судовому
засіданні проти апеляційної скарги
заперечив, рішення суду першої
інстанції вважає законним та
обґрунтованим, просив залишити його
без змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів встановила
наступне:

як вбачається з матеріалів справи
та правильно встановлено судом першої
інстанції, 06.03.2007 р. між Публічним
акціонерним товариством КБ
"Приватбанк" ("Банк") та Приватним
підприємством "Компанія Янус
Біоекотехнологія" ("Клієнт") укладено
договір №250922 банківського рахунку,
згідно якого Банк відкриває Клієнту
поточний рахунок у національній та
іноземній валюті та здійснює його
розрахункове та касове обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативних актів
Національного банку України та умов
цього Договору.
Відповідно до п. 6.1.
вищезазначеного договору банківського
рахунку, цей договір укладений на
невизначений строк, набуває чинності з
дня його підписання обома сторонами і
припиняє свою дію відповідно до умов
цього договору та чинного
законодавства.

17.05.2007 р. сторони договору уклали
додаток №7 до договору банківського
рахунку № 250922 "Регламент надання
мінімального бланкового
овердрафтового кредиту на картковий
рахунок", згідно умов якого Банк надав
Клієнту ліміт овердрафту по картковому
рахунку в розмірі 10000 грн. з відсотковою
ставкою в залежності від існування
несплаченого залишку по кредиту по
картковому рахунку.
Пунктами 1.4., 1.5., 1.6.
Регламенту встановлено, що
овердрафтове кредитування Клієнта
здійснюється Банком у межах ліміту і
терміну, установлених згідно з п.1.3
цього додатка до Договору, з періодом
безперервного користування кредитом
не більше 30 днів. Клієнт сплачує
відсотки за увесь час фактичного
користування кредитом згідно п.п. 3.1.,
3.2., 3.3. Додатка до Договору. Клієнт
здійснює погашення кредиту отриманого
в межах установленого ліміту, не
пізніше терміну закінчення періоду
безперервного користування кредитом,
установленого п.1.4 цього додатка до
Договору.
Відповідно до п.п. 3.2. Регламенту
передбачено що, у відповідності до ст.
212 ЦК України, при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань з погашення
кредиту, передбачених додатком до
договору, Клієнт сплачує Банку
відсотки за користування кредитом у
розмірі подвійної ставки річних
інтервалу "16-30 днів" від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Згідно пункту 4.1. Регламенту,
визначено, що для розрахунків
відсотків за користування кредитом
установлюється диференційована
процентна ставка; процентна ставка до
розрахунку залежить від терміну
існування непогашеного залишку по
кредиту і визначається відповідною
таблицею (від 12% до 19%).
Пунктом 4.2.
Регламенту встановлено, що у випадку
непогашення кредиту після закінчення 30
днів з дати початку періоду
безперервного користування кредитом,
починаючи з 31-го дня встановлюється
подвійна процентна ставка, визначена в
п.3.2 цього додатка до Договору. Згідно
пп.. 5.1., 5.3. Регламенту визначено, що при
порушенні Клієнтом якого - небудь із
зобов"язань: по сплаті відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту й інших витрат
Клієнт сплачує Банку за кожен випадок
порушення пеню в розмірі 0,2% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який виплачується
пеня. Нарахування неустойки за кожен
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої даним договором,
здійснюється протягом 3 (трьох) років із
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконане Клієнтом.

На виконання умов договору банком
був наданий кредит відповідачу в
розмірі 10000 грн. Доказів погашення
кредиту відповідач суду не надавав.
Посилання відповідача на неналежне
виконання позивачем своїх обов'язків
щодо інформування відповідача в межах
договірних відносин по наданню кредиту
не доведене у встановленому порядку
належними доказами та не приймаєтьтся
до уваги враховуючи, що це не впливає на
можливість належного виконання
відповідачем своїх обов'язків за
кредитним договором.

Згідно висновку експерта за
результатами проведення
судово-економічної експертизи №542/13-22,
складеного Тернопільським відділенням
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз від
05.09.2013р., вбачається, що розрахунок
заборгованості, наданий позивачем ПАТ
КБ "Приватбанк" станом на день подання
позову, не відповідає умовам договору
банківського рахунка №250922 від 06.03.2007р.
та додаткових угод до нього та
становить 9433,17 грн. заборгованості за
кредитом, 5980,78 грн. заборгованості по
процентах за користування кредитом,
709,42 грн. пені по тілу кредиту, 450,01 грн.
пені по прострочених процентах, разом -
16573,37 грн.. Суд першої інстанції
підставно прийняв до уваги в якості
доказу зазначений висновок. Належних
доказів помилковості такого
розрахунку суду надано не було.

Колегія суддів враховує
посилання скаржника на те, що договір
№11 від 02.04.2008 р. у матеріалах справи
відсутній, відповідачем не
підписувався, однак погоджується із
твердженнями позивача про помилкове
посилання на цей договір в частині
номеру. Твердження скаржника про
зворотнє не доведено суду у
встановленому порядку належними
доказами.

У відповідності до статті 509 ЦК
України, статті 173 ГК України, в силу
господарського зобов'язання, яке
виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками)
відносин у сфері господарювання, один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько -господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.
Відповідно до положень
статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу
статті 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
В силу статті 1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.
Статтею 1049 Цивільного кодексу України,
встановлено, що позика вважається
повернутою в момент передання
позикодавцеві речей, визначених
родовими ознаками, або зарахування
грошової суми, що позичалася, на його
банківський рахунок.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обгрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Відповідач додаткових доказів не подав
і суду апеляційної інстанції, не
обґрунтовував неможливості подання
таких доказів суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили. Однак, у
встановленому законом порядку
підстави, передбачені у ст. 104 ГПК
України для скасування або зміни
судового рішення не були доведені суду
належними доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи, наявні в
них докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Тернопільської
області від 14.11.2013 року у справі №
3/82/5022-1085/2012 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Компанія Янус
біоекотехнологія", м.Тернопіль -
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Тернопільської
області від 14.11.2013 р. у справі №
3/82/5022-1085/2012 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до
господарського суду Тернопільської
області.

Повний текст постанови суду оформлено
і підписано відповідно до вимог статті
105 ГПК України 17.02.2014 року.

Головуючий-суддя
Костів Т.С.

Суддя
Желік М.Б.

Суддя
Кузь В.Л.