ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.02.2014 р.
Справа№ 914/3819/13

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва, при секретарі
судового засідання Н.Фартушку,
розглянув справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства Акціонерно-комерційний
банк «Львів», м. Львів;

до відповідача: СПРОН ейчеф (Sparisjo?ur
Reykjavikur og naagrennis hf.), Ісландія;

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Фалона Ентерпрайзис
Інк. (Falona Enterprises Ink.), (Морган і Морган
Білдінг, Пасеа Естейт, Роуд таун,
Британські Віргінські острови);

про: стягнення 1 114 714 євро 43 євроцентів,
що за офіційним курсом Національного
банку України на 07.10.2013 року складає 12
111 244 грн.12 коп.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Туркевич Р.Ю. - представник на
підставі довіреності б/н від 22.10.2010
року;

відповідача: Романчук Д.М. - представник
на підставі довіреності б/н від 04.12.2013
року;

третьої особи: не з'явився.

Обставини розгляду справи. Ухвалою
господарського суду від 10.10.2013 року
судом прийнято до розгляду позовну
заяву та порушено провадження у справі
за позовом Фалона Ентерпрайзис Інк.
(Falona Enterprises Ink.) до СПРОН ейчеф (Sparisjo?ur
Reykjavikur og nagrennis hf.) про стягнення 1 114 714
євро 43 євроцентів, що за офіційним
курсом Національного банку України на
07.10.2013 року складає 12 111 244 грн.12 коп.
Розгляд справи призначено на 17.10.2013
року.

У судовому засіданні 17.10.2013 року
присутній представник Публічного
акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів» на
виконання вимог ухвали суду від 10.10.2013
року подав довідку про залишок
грошових коштів що знаходяться на
рахунках та належать чи призначаються
для СПРОН ейчеф станом на 17.10.2013 року.

17.10.2013 року через канцелярію
господарського суду Львівської
області надійшла заява Публічного
акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів», в
порядку ст. ст. 25, 27 Господарського
процесуального кодексу України, про
заміну позивача - Фалона Ентерпрайзис
Інк. його правонаступником - Публічним
акціонерним товариством
Акціонерно-комерційним банком «Львів»
та залучення до участі у справі
первісного позивача - Фалона
Ентерпрайзис Інк. в процесуальному
статусі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача. Судом задоволено
заявлене клопотання.

У порядку, передбаченому ст. ст. 79, 125
Господарського процесуального кодексу
України, судом зупинено провадження у
справі з метою належного повідомлення
відповідача про порушення провадження
у справі та виконання судового
доручення.

Відповідно до судового доручення
кінцевий строк його виконання 28.01.2014
року. У зв'язку з настанням вказаної
дати ухвалою від 28.01.2014 року поновлено
провадження у даній справі та
проведено судове засідання.

Публічне товариство з обмеженою
відповідальністю «Спрон» довіреністю
від 04.12.2013 року уповноважив громадянин
України, зокрема Романчука Д.М.,
представляти інтереси відповідача.

У судовому засіданні 28.01.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Представник відповідача
подав відзив на позовну заяву та заяву
про застосування позовної давності.
Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився. Судом відкладено
розгляд справи на 03.02.2014 року.

У судовому засіданні 03.02.2014 року
представник позивача подав
заперечення на відзив і заяву про
припинення провадження у справі на
підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з зарахуванням зустрічних
однорідних грошових вимог та
відсутністю предмету спору.

Представникам сторін, що брали участь в
судовому засіданні, роз'яснено зміст
ст. ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України щодо
їхніх прав та обов'язків, зокрема про
право заявляти відводи судді.

Від фіксації судового процесу
технічними засобами представники
сторін відмовились.

Суть спору. Фалона Ентерпрайзис Інк.
(Falona Enterprises Ink.) звернулася з позовом до
СПРОН ейчеф (Sparisjo?ur Reykjavikur og nagrennis hf.) про
стягнення 1 114 714 євро 43 євроцентів, що за
офіційним курсом Національного банку
України на 07.10.2013 року складає 12 111 244
грн.12 коп. У процесі розгляду справи
судом змінено процесуальний статус
Фалона Ентерпрайзис Інк. (Falona Enterprises Ink.),
що описано вище.

Із матеріалів, поданих представником
позивача, вбачається, що Фалона
Ентерпрайзис Інк. була власником
облігацій, емітованих відповідачем.
Загальна номінальна вартість
облігацій - 100 000 000,00 ісландських крон,
строк виконання зобов'язань за
облігаціями настав 04.01.2010 року, однак,
такі зобов'язання не виконуються.
Стягненню з відповідача належить 182 949
307,00 ісландських крон, з яких 100 000 000,00 -
основний борг, 5 372 000,00 ісландських крон
несплачених відсотків на 04.04.2009 року, 77
577 307,00 ісландських крон відсотків за
неустойку станом на 03.06.2013 року, що за
офіційним курсом НБУ на 07.10.2013 року
еквівалентно 12 111 244,12 гривень або 1 114
714,43 євро. Оскільки між Фалона
Ентерпрайзис Інк та ПАТ АКБ «Львів»
23.08.2013 року був укладений договір
застави зазначених облігацій,
включаючи всі права вимоги та інші
права за такими облігаціями, у
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань ТзОВ «Айсінвест» перед ПАТ
АКБ «Львів» і права заставодержателя
були реалізовані Публічним
акціонерним товариством
Акціонерно-комерційним банком «Львів»,
16.10.2013 року був укладений договір про
задоволення вимог заставодержателя
(уступки прав), належним позивачем і
кредитором відповідача стало Публічне
акціонерне товариство
Акціонерно-комерційний банк «Львів».

Публічне акціонерне товариство
Акціонерно-комерційний банк «Львів»
має зустрічні грошові зобов'язання
перед відповідачем на суму,
еквівалентну 12 733 351,11 грн., строк
виконання яких настав і які випливають
з умов договору про поточний рахунок
нерезидента. 11.12.2013 року позивач
скерував відповідачу заяву в порядку
ст. 601 Цивільного кодексу України про
зарахування зустрічних взаємних вимог
на загальну суму 12 384 021,54 грн., яку
відповідач отримав 19.12.2013 року згідно з
повідомленням про вручення поштового
відправлення, та заперечень на яку не
надіслав. З урахуванням наведеного
представник позивач просить припинити
провадження у справі.

Представник відповідача позов
заперечив з мотивів, що відповідач
перебуває в процедурі банкрутства, а
відповідно в силу п. 15 ст. 16 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» пред'явлення
конкурсними та забезпеченими
кредиторами вимог до боржника та їх
задоволення може відбуватися лише у
порядку, передбаченому цим законом, та
в межах провадження у справі про
банкрутство. Вказував, що всупереч ч. 3
ст. 17 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» що позивач не
звернувся із заявою про визнання його
грошових вимог до боржника у справі про
банкрутство у тридцятиденний строк з
дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення справи про
банкрутство. Крім цього, відповідач
подав до суду заяву про застосування
позовної давності. Посилаючись на
правил статей 256, 257, 261, 267 Цивільного
кодексу України вказує на те, що
позовні вимоги подані суду зі збігом
загального строку позовної давності,
який встановлений українським
законодавцем на рівні трьох років.
Враховуючи наведене, відповідач
просить у позові відмовити.

Третя особа в судові засідання явки
представника не забезпечила,
клопотань, заяв не подавала.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши докази в їх
сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
04.07.2008 року відповідачем були емітовані
боргові зобов'язання із встановленням
відсоткової ставки боргу та строком
погашення - 04.01.2010 року. Строк сплати
коштів по облігаціям (борговим
зобов'язанням) настав 04.01.2010 року, однак,
такі оплачені не були. Продавці
облігацій листами від 14.01.2010 року
подали вимоги на суму 109 773 371 ісландські
крони, яка була визнана боржником. Ці
вимоги були включені в реєстр
заявлених вимог.

У відповідності до договорів
купівлі-продажу облігацій щодо СПРОН
ейчеф від 29.10.2012 року, укладених між
Аудур Кепітал (продавець)
реєстраційний № та Фалона
Ентерпразис Інк., остання придбала
вимоги (претензії, які продавець подав
на майно боржника - SPRON hf. на основі
облігацій), а покупець зобов'язався
сплатити кошти в результаті розгляду
питання про претензію. Усі зобов'язання
боржника щодо вимог (претензій)
передані покупцю (п. 1.2.) і право на
претензію переходить в день укладення
договору (п. 4.1.). Письмовим свідченням
під присягою та висновком експерта
Повіреного у Верховному Суді та
магістра права Гелгі Сігурдссона
підтверджується законність відчуження
зазначених претензій Фалоні
Ентерпрайзис Інк., беззаперечність
володіння нею вказаним майном та сума
претензії станом на дату висновку - 182 949
307,00 ісландських крон, з яких 100 000 000,00 -
основний борг, 5 372 000,00 ісландських крон
- несплачених відсотків на 04.04.2009 року, 77
577 307,00 ісландських крон відсотків за
неустойку станом на 03.06.2013 року

23 серпня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством
Акціонерно-комерційним банком «Львів»
(заставодержатель) та Фалона
Ентерпразис Інк. (заставодавець) був
укладений договір застави цінних
паперів, який укладено в часткове
забезпечення виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Айсінвест» (боржник) зобов'язань перед
заставодержателем за Генеральним
договором кредитної лінії № 4, який
укладено 27.02.2013 року між
заставодержателем (ПАТ АКБ «Львів») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Айсінвест». У
забезпечення виконання зобов'язань
боржника заставодавець передає
заставодержателю в заставу цінні
папери (включаючи без обмеження усі та
будь-які права вимоги за ними) -
облігації SPRON hf. у кількості 2 шт.
номінальною вартістю 50 000 000
ісландських крон на загальну суму 100 000
000 ісландських крон, які належать
заставодавцю на підставі договору
купівлі-продажу від 29.10.2012 року,
укладеного між заставодавцем та Аудур
Кепітал (продавець) реєстраційний №
(п. 1.2.). Застава здійснюється за
угодою сторін та не повинна
здійснюватись шляхом індосаменту (п.
1.7.). Для цілей договору під терміном
облігації розуміється також право
грошової вимоги за цими цінними
паперами включаючи без обмеження право
на отримання усіх передбачених
випуском цих облігацій платежів (п. 1.8.).

16.10.2013 року між тими ж сторонами був
укладений договір про задоволення
вимог заставодержателя (уступки прав),
яким сторони засвідчили правомірність
набуття Публічним акціонерним
товариством Акціонерно-комерційним
банком «Львів» права власності на
зазначені облігації на підставі
вказаного договору застави. Зазначеним
підтверджується посилання на
законність набуття Публічним
акціонерним товариством
Акціонерно-комерційним банком «Львів»
права вимоги до відповідача.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону
України "Про міжнародне приватне
право", суди можуть приймати до свого
провадження і розглядати будь-які
справи з іноземним елементом, якщо на
території України відповідач у справі
має місце проживання або
місцезнаходження, або рухоме чи
нерухоме майно, на яке можна накласти
стягнення, або знаходиться філія або
представництво іноземної юридичної
особи - відповідача. З довідки
Публічного акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів»
№1522/1-10 від 17 жовтня 2013 року вбачається,
що станом на 17 жовтня 2013 року на
рахунку, відкритому на умовах договору
про поточний рахунок нерезидента
наявні грошові кошти в сумі 12 733 351,11
грн., право вимоги на які належить
відповідачу.

Доказів погашення заборгованості суду
надано не було, а посилання на
наявність певної процедури її
погашення не впливає на суть спірних
відносин, оскільки не звільняє
відповідача від обов'язку оплати.
Одночасно суд звертає увагу на таке.
Посилання відповідача на процедури
погашення та розгляду відповідних
вимог, що передбачені положеннями
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» не можуть
бути взяті до уваги. Відповідно до ч. 1, 2
ст. 25 Закону України «Про міжнародне
приватне право», особистим законом
юридичної особи вважається право
держави місцезнаходження юридичної
особи. Для цілей цього Закону
місцезнаходженням юридичної особи є
держава, у якій юридична особа
зареєстрована або іншим чином створена
згідно з правом цієї держави. У свою
чергу відповідач є юридичною особою за
законодавством Ісландії, а тому
підстави для застосування
процесуального за своїм змістом Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» до
відповідача об'єктивно відсутні. Крім
того, об'єктивні докази того, що
господарськими судами України
порушено справу про банкрутство
відповідача на підставі норм Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» відсутні.

Подана відповідачем 28 січня 2014 року
заява про застосування позовної
давності не підлягає задоволенню з
огляду на безпідставність.
Обґрунтовуючи наявність підстав для
відмови в задоволенні позову з причин
спливу позовної давності, відповідач
послався на загальні вимоги статей 256,
257, 261, 267 Цивільного кодексу України. На
думку відповідача, загальний термін
позовної давності, визначений правом
(законодавством) України у три роки,
збіг 04 січня 2013 року. Проте, з таким
висновком погодитись не можна з огляду
на те, що первісно правовідносини у
зв'язку з випуском та погашенням
облігацій виникли за законодавством
Ісландії. Тобто, застосування права
України в даному випадку є
безпідставним та надуманим. У свою
чергу, позивач надав суду Юридичний
висновок (Письмове свідчення під
присягою та висновок експерта
Повіреного у Верховному Суді та
магістра права) практикуючого
адвоката, який допущений до практики в
Ісландії, від 03 червня 2013 року (додаток 3
до позовної заяви). Відповідно до
Розділу 7 вказаного юридичного
висновку «термін позовної давності не
закінчився».

Водночас, підставними є мотиви заяви
позивача про припинення провадження у
справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (банк) та Оранж Інтернешнл
Інвестментс (ЮК) Лімітед (первісний
власник рахунку) було укладено додатки
до договору про поточний рахунок
нерезидента № 40.00.001622 від 11.10.2012 року.
Відповідно до додатку № 2 від 30.12.2012
року до вказаного договору останній є
договором на користь третьої особи.
Вигодонабувачем за даним договором з
повним правом вимоги є компанії
Спарішйодур Рейк'яквіур ог нагренніс
хф. (Ісландія, 108 Рейк'явік, Лагмула 6, код
компанії ) надалі - СПРОН.
Виконання даного договору на користь
СПРОН може вимагати як клієнт, та і
СПРОН. При цьому, в разі подання
відповідної вимоги Клієнтом,
вважається, що вказана вимога подана
СПРОНом. Також фактичне визнання
відповідачем прав на грошові кошти, що
обліковуються на вказаному рахунку,
підтверджуються наданою суду
банківською карткою із зразками
підпису представника відповідача та
відповідною довіреністю на ім'я такого
представника, оформленою відповідачем
для управління банківським рахунком.

Згідно з поданою позивачем довідки,
сума зобов'язання ПАТ АКБ «Львів» щодо
повернення відповідачу грошових
коштів, що існували до моменту
часткового зарахування зустрічних
однорідних вимог, становила загальну
суму, еквівалентну 12 733 351,11 грн.

11.12.2013 року позивач скерував
відповідачу заяву у порядку ст. 601
Цивільного процесуального кодексу
України про зарахування зустрічних
взаємних вимог всього на суму 12 384 021,54
грн. (дванадцять мільйонів триста
вісімдесят чотири тисячі двадцять одна
грн. 54 коп.) (що еквівалентно станом на 10
грудня 2013 року 182 949 307,00 ісландським
кронам), яку відповідач отримав 19.12.2013
року згідно з повідомленням про
вручення поштового відправлення, та
заперечень на яку не надіслав. Доказів
відсутності таких зустрічних вимог чи
відсутності підстав для зарахування
суду надано не було.

Згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Відповідно до припису пункту 4.4
Постанови № 18 Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року, господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Судом встановлено, що на момент
пред'явлення первісного позову в даній
справі існував предмет спору. Крім
цього, 11 грудня 2013 року, тобто в процесі
розгляду даної господарської справи,
відбулось правомірне зарахування
частини зустрічних однорідних вимог
ПАТ АКБ «Львів» та СПРОН ейчеф в
порядку статті 601 Цивільного кодексу
України всього на суму 12 384 021,54 грн.
(дванадцять мільйонів триста
вісімдесят чотири тисячі двадцять одна
грн. 54 коп.). Відповідач не надав
обґрунтованих заперечень щодо такого
зарахування та припинення зустрічних
зобов'язань, та належних і допустимих
доказів на підтвердження таких
заперечень.

Враховуючи наведене, суд на підставі п.
п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України вважає
за необхідне припинити провадження у
справі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 Господарського
процесуального кодексу України у
випадках припинення провадження у
справі повторне звернення до
господарського суду зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав не допускається. Про
припинення провадження у справі
виноситься ухвала, в якій мають бути
вирішені питання про розподіл між
сторонами господарських витрат, про
повернення судового збору з бюджету, а
також можуть бути розв'язані питання
про стягнення штрафів, передбачених у
пунктах 4 і 5 частини другої статті 83
цього Кодексу.

Стосовно заяви позивача про вжиття
заходів до забезпечення позову, суд
зазначає наступне. Згідно з абз. 2 п. 3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011 N
16 достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Вказані позивачем у заяві підстави для
забезпечення позову не є
обґрунтованими та достатніми, у зв'язку
з чим суд відмовляє у задоволенні
поданої заяви.

Судові витрати відповідно до вимог ст.
49 Господарського процесуального
кодексу України за подання позовної
заяви та заяви про забезпечення позову
суд вважає за необхідне залишити за
позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 32, 33, 43, 49, 86, п.1.1 ч.1 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Акціонерно-комерційний
банк «Львів» до СПРОН ейчеф (Sparisjo?ur
Reykjavikur og nagrennis hf.) за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
Фалона Ентерпрайзис Інк. (Falona Enterprises Ink.)
про стягнення 1 114 714 євро 43 євроцентів,
що за офіційним курсом Національного
банку України на 07.10.2013 року складає 12 111
244 грн.12 коп.

Відмовити у задоволенні заяви про
вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалу про припинення провадження у
справі може бути оскаржено.

Суддя
Матвіїв Р.І.