м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1429/14 24.02.14За позовом
Приватного підприємства "Магнат
до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Стокман
про стягнення 108 581,64
Суддя Лиськов М.О.
від позивача: Трясун О.С. за
довіреністю від 09.01.2014
від відповідача: Полтавець В.О. за
довіреністю від 12.02.2014
В судовому засіданні 24.02.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
03.02.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява №
13/14 від 23.01.2014 Приватного підприємства
"Магнат Дизайн Центр" (надалі - позивач)
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стокман Констракшн"
(надалі - відповідач) про стягнення 108
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
справі № 910/1429/14, розгляд справи
призначено на 24.02.2014.
19.02.2014 через канцелярію суду від
представника позивача надійшло
клопотання на виконання вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі.
В судове засідання, призначене на
24.02.2014, представник відповідача,
з'явився та надав відзив на позовну
В судове засідання 24.02.2014 з'явились
представники сторін та надали
пояснення по суті справи.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2013 позивачем (надалі за текстом -
субпідрядником) та відповідачем
(надалі за текстом - генпідрядник) був
укладений договір субпідряду № ГС/СП-119
(далі за текстом - договір)(належним
чином засвідчена копія міститься в
матеріалах справи).

Відповідно до п. 2.1 Договору
субпідрядник зобов'язувався на свій
ризик власними та (або) залученими
силами та засобами у відповідності до
проектно-кошторисної документації,
умов цього договору, завдання
замовника і діючих будівельних норм і
правил та в обумовлений Договором
строк виконати роботи з улаштування
фальшпідлоги у будівлі готелю «Спорт»
по вул. Великій Васильківській, 55,
поверх 18.

Відповідно до п. 6.7 Договору
генпідрядник оплачує фактично
виконані роботи протягом п'яти
банківських днів після підписання
Актів виконаних робіт, Довідки про
вартість робіт та надання
субпідрядником визначеного
законодавством комплексу виконавчої
документації, які подаються
субпідрядником перед проведенням
остаточного розрахунку, за
вирахуванням суми відповідного
авансового платежу, сплаченого за
Договором.

Станом на дату подання позовної заяви
Акти № КБ-2в та Довідки № КБ-3 обома
сторонами підписані, виробнича
документація надана на адресу
відповідача у повному обсязі, роботи з
боку відповідача прийняті.

За твердженням позивача жодної
мотивованої письмової відмови в
підписанні Актів № КБ-2в і Довідок № КБ-
3 з боку відповідача на адресу позивача
не надходило.

Таким чином, позивач виконав взяті на
себе зобов'язання за договором
субпідряду № ГС/СП-119 від 11.07.2013.

Суд наголошує, що угода є дійсною,
укладений правочин є підставою для
настання відповідних прав та
обов'язків між сторонами.

Позивачем було надано послуги в строк
передбачений Договором та надавались
вчасно і якісно, ніяких заперечень
(претензій) від відповідача не
надходило.

Виходячи з вище викладеного, суд
приходить до висновку про те, що
відповідачем неналежно було виконано
грошове зобов'язання по сплаті по
Договору субпідряду за надані послуги,
він умисно не сплатив рахунок за
отримані послуги, тим самим
спричинивши заборгованість перед
позивачем.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

17.02.2014 після порушення провадження у
справ відповідачем було сплачено
основний борг в сумі 106 335,72 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 128 від 17.02.2014

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність предмету
спору в частині стягнення основної
суми заборгованості в сумі 106 335,72 грн.
та необхідність припинення
провадження у справі у вказаній
частині.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 1 837,44 грн. пені
в розмірі подвійної ставки НБУ
належної до сплати суми за кожен день
прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
1 837,44 грн., оскільки судом встановлено
порушення відповідачем строків
виконання грошового зобов'язання.
Позовна заява містить розрахунок суми
пені, при перевірці якого судом
встановлено, що позивач правильно
здійснив вказаний розрахунок.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
408,48 грн. трьох відсотків річних
нарахованих на суму боргу за весь час
прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 3 % річних
ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

У відзиві відповідач просить суд
звільнити його від стягнення штрафних
санкцій, однак не наводить жодного
обґрунтування на підтвердження
заявленої вимоги, отже суд відмовляє у
задоволенні вказаної заяви.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають припиненню
в частині основного боргу та
задоволенню в частині стягнення пені
та 3 % річних.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення основного боргу
на суму 106 335,72 грн. провадження у справі
припинити.

2. В іншій частині позов задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стокман Констракшн"
(01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 92-94;
ідентифікаційний код: 37200214 ) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення на користь Приватного
підприємства "Магнат Дизайн Центр" (04073,
м. Київ, пр.-т Московський, буд. 16-Б;
ідентифікаційний код 30659728) 1 837 (одна
тисяча вісімсот тридцять сім) грн. 44
коп. - пені, 408 (чотириста вісім ) грн. 48
коп. - 3 % річних та 2 171 (дві тисячі сто
сімдесят одна ) грн. 63 коп. - суму
судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 25.02.2014

Суддя
М.О. Лиськов