ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

17.02.2014Справа № 901/4053/13За позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк»

до відповідача Бахчисарайського
районного споживчого товариства

про стягнення 181 992,86 грн.

Суддя С.А. Чумаченко

Представники сторін:

від позивача - Решитова Д.В.,
довіреність № 48.2-08д/17/13 від 12.03.2013,
представник;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: позивач - Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
звернувся до Господарського суду
Автономної Республіки Крим із позовною
заявою до відповідача -
Бахчисарайського районного споживчого
товариства про стягнення
заборгованості у розмірі 181992,86 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та Бахчисарайським
районним споживчим товариством був
укладений кредитний договір на
відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії №
46/КВ-08, згідно умов договору
відповідачу були надані кредитні
кошти, з подальшим поверненням
кредитору. 30.06.2010 між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»,
Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», в наслідок чого, позивач
отримав право вимоги за кредитним
договором укладеного з відповідачем.
Бахчисарайське районне споживче
товариство протягом тривалого часу не
виконував обв'язки за договором,
внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість, що і стало підставою
для звернення позивача із позовною
заявою до суду.

Ухвалою суду від 04.02.2014 продовжено
строк розгляду справи №
901/4053/13 до 17.02.2014.

13.02.2014 у судовому засіданні представник
позивача надав суду письмові
пояснення у справі.

Представник відповідача надав суду
додатковий відзив на позовну заяву,
відповідно до якого, проти задоволення
позову заперечує.

У судовому засіданні 13.02.2014 була
оголошена перерва на 17.02.2014 в порядку
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Після перерви 17.02.2014 представник
позивача надав суду заяву про
уточнення прохальної частини позовної
заяви, якою фактично зменшує позовні
вимоги та просить суд стягнути з
Бахчисарайського районного споживчого
товариства на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 179235,59 грн., з яких: сума
заборгованості за кредитом - 128507,94 грн.;
розмір пені за несвоєчасне повернення
кредиту - 9 534,13 грн.; сума заборгованості
по процентам - 38 799,78 грн.; розмір пені за
несвоєчасне повернення процентів - 2
393,74 грн.

Відповідно до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею Кодексу в цій
частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Суд, приймає до розгляду заяву
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про зменшення позовних
вимог. Суд продовжує розгляд позовної
заяви Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до
Бахчисарайського районного споживчого
товариства про стягнення
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 179235,59 грн., з яких: сума
заборгованості за кредитом - 128507,94 грн.;
розмір пені за несвоєчасне повернення
кредиту - 9 534,13 грн.; сума заборгованості
по процентам - 38 799,78 грн.; розмір пені за
несвоєчасне повернення процентів - 2
393,74 грн.

Після перерви відповідача у судове
засідання явку представника не
забезпечив.

З огляду на те, що строк розгляду справи
сплинув, матеріали справи в достатній
мірі характеризують правовідносини, що
склалися між сторонами, суд не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши усі докази, враховуючи
позиції сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» та
Бахчисарайське районне споживче
товариство був укладений кредитний
договір на відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії №46/КВ-08
(а.с.10-17).

Згідно пункту 1 договору банк відкриває
позичальнику відкличу кредитну лінію
та в ії межах надає кредитні кошти на
наступних умовах: еквівалент 180 000.00
грн., що змінюється відповідно до
Графіка зменшення ліміту кредитування,
наведеного у Додатку №1 до цього
Договору.

Строк кредитної лінії: з 12 червня 2008
року по 10 червня 2011 року, включно.

Процентна ставка: в українській гривні
- 22,0 % річних; у доларах США, 15,0% річних; у
Євро 14,0% річних.

Мета використання коштів: поповнення
обігових коштів.

Відповідно до пункту 4.1. кредитного
договору, повернення кредиту
позичальник здійснюється шляхом
перерахування коштів із своїх поточних
рахунків на відповідні позичкові
рахунки у валютах фактичних
заборгованості за кредитом, згідно з
Графікам зменшення ліміту
кредитування (додаток № 1 до цього
Договору (а.с.18), а у випадку, якщо такий
не був укладений - не пізніше
останнього дня строку кредитної лінії,
передбаченого пунктом 1.1. цього
Договору.

Проценти за користування Кредитом
нараховуються у валюті Кредиту за
період з дня надання Кредиту до дня
його повернення на суму фактичної
заборгованості за кредитом, виходячи з
фактичної кількості днів у місяці та 360
днів у році - при нарахуванні процентів
у доларах США та ЄВРО, та виходячи з
фактичної кількості днів у місяці та у
році - при нарахуванні процентів у
гривнях.

Нарахування та сплата процентів за
користування кредитом здійснюється у
валюті кредиту (пункт 4.2. кредитного
договору).

Згідно з пункту 4.3 кредитного договору,
нарахування Банком процентів
здійснюється щомісячно за період з 28
числа минулого місяця по 27 число
поточного місяця включно та у день
остаточного повернення Кредиту. День
повернення кредитних коштів в часовий
інтервал при розрахунку процентів не
включається.

Відповідно пункту 4.4. договору, сплата
позичальником процентів здійснюється
щомісячно в строк з 28 -го числа по
останній робочий день поточного
місяця, включно.

Згідно пункту 4.6 договору у разі
несвоєчасного звернення
заборгованості по Кредиту, позичальник
сплачує у строки передбачені цим
договором, процент з розрахунку 24,0%
річних - для простроченої
заборгованості в гривні; 17,0% річних -
для простроченої заборгованості в
доларах США; 16,0% річних - для
простроченої заборгованості в Євро, що
нараховується на суму простроченої
заборгованості з дати ії виникнення до
дати ії повного погашення.

30.06.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»,
Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» та Національним банком
України було укладено Договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» (а.с. 88-72).

Відповідно до пункту 4.1 договору
Український промисловий банк передає
(відступає) Дельта Банку права вимоги
за кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком, наслідок чого
Дельта Банк замінює Український
промисловий банк як кредитора у
визначених зобов'язань, а згідно з
пункту 4.2 внаслідок передачі
Українським промисловим банком прав
Дельта Банку прав вимоги до боржників,
Дельта Банку переходить
(відступається) право вимагати (замість
Українського промислового банку) від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Згідно п. 11.14 вказаного договору
Національний банк (як кредитор та
заставодержатель) шляхом підписання
цього договору надає свою згоду на
переведення заборгованості Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк" за
кредитними зобов'язаннями на "Дельта
Банк" та передачу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк" на
користь "Дельта банк" прав вимоги,
облігацій та земельних ділянок у
порядку, передбаченому договором.

Відповідно до витягу з додатку № 2 до
вищезазначеного договору, Публічному
акціонерному товариству «Дельта Банк»
було передано кредитний договір
№46/КВ-08 від 12 червня 2008 року укладеного
з Бахчисарайського районного
споживчого товариства (а.с. 77).

Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно статті 516 Цивільного Кодексу
України зміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше невстановлене договором або
законом.

Позивачем на адресу відповідача був
направлений лист, яким повідомлено про
здійснення з 01.07.2010 заміна кредитора у
зобов'язаннях, що діють на підставі
кредитного договору №46/КВ-08 від 12
червня 2008 року, укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та Бахчисарайське
районне споживче товариство. Внаслідок
чого до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дельта Банк"
перейшли права первісного кредитора
(а.с.78). Позивачем була надана суду копія
списку № 2-39-15 згрупований поштових
відправлень рекомендованих листів з
рекомендованим повідомленням, в якому
відображено відправку на адресу
відповідача вищезазначеного листа (а.с.
79).

На виконання умов укладеного
кредитного договору відповідачем
частково були сплачені кошти, що
підтверджує меморіальний ордер № 1496
від 19.10.2011 на суму 10 000,00 та № 1551 від
01.11.2011на суму 20 000,00 грн. (а.с.75-76).

Таким чином на цей час у відповідача
числиться заборгованість за кредитом у
розмірі 128 507, 94 грн. та заборгованість
по процентам за користування
кредитними коштами у розмірі 38 799, 78 грн.

Доказів погашення вищевказаної
заборгованості у повному обсязі
відповідачем суду не надано.

Розглянувши та ретельно дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно частині 1 статті 1048
Цивільного кодексу України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Статтею 536 Цивільного кодексу України
визначено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання і інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання визнається порушенням
зобов'язання.

Згідно до положень ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином в
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

У відповідності до ч.1 ст. 1049
Цивільного кодексу України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та
такої самої якості, що були передані
йому позикодавцем) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

У відповідності до положень ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно пунктів 1-3 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
виступив до виконання зобов'язання або
не виконав його у строк, встановлений
договором або законом. Боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за
неможливість виконання, що випадково
настала після прострочення. Якщо
внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Під час розгляду справи представником
Бахчисарайського районного споживчого
товариства було заявлено клопотання
про застосування строку позовної
давності. Дана заява мотивована тим, що
13.06.2010 в день укладення договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
почався строк позовної давності на
стягнення суми заборгованості по
кредиту, та закінчився через 3
року-13.06.2013. Також відповідач зазначає,
що строк позовної давності
розповсюджується і на нарахування
пені.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або -інтересу.

Цивільним кодексом передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК ).

Згідно статті 264 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач.

Слід зазначити, що кредитний договір
№46/КВ-08 укладений 12.06.2008. Відповідно п. 1
договору строк кредитної лінії: з 12
червня 2008 року по 10 червня 2011 року. А
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» укладено 13.06.2010.

В матеріалах справи є докази, часткової
погашення заборгованості
Бахчисарайським районним споживчим
товариством за кредитним договором,
які були зроблені 19.10.2011 та 02.11.2011 на
розрахунковий рахунок позивача, вже
після укладення договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», чим фактично
підтверджено визнання боргу перед
позивачем.

З урахуванням вищевикладеного, заява
Бахчисарайського районного
споживчого товариства про
застосування строків позовної
давності задоволенню не підлягає.

Також позивач у своєму відзиві,
зазначив,що не згоден з позову,
оскільки його не було повідомлено про
заміну кредитору.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на те, що він не був
належним чином повідомлений про заміну
кредитора, з огляду на наступне.

Позивачем на адресу відповідача був
направлений лист, яким було
повідомлено про здійснення з 01.07.2010
заміна кредитора у зобов'язаннях, що
діють на підставі кредитного договору
№46/КВ-08 від 12 червня 2008 року,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та Бахчисарайське
районне споживче товариство. Внаслідок
чого до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дельта Банк"
перейшли права первісного кредитора
(а.с.78). Позивачем була надана копія
списку № 2-39-15 згрупований
поштових відправлень рекомендованих
листів з рекомендованим повідомленням,
в якому відображено відправку на
адресу відповідача вищезазначеного
листа (а.с. 79).

Крім того, в матеріалах справи є
докази, часткової погашення
заборгованості Бахчисарайським
районним споживчим товариством за
кредитним договором, які були
зроблені 19.10.2011 та 02.11.2011 на
розрахунковий рахунок позивача, вже
після укладення договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», чим фактично
підтверджено визнання боргу перед
позивачем та визнання його як нового
кредитора по зобов'язанню. Вказані
обставини підтверджують те, що
відповідач був обізнаний з фактом
заміни кредитора у зобов'язанні.

Враховуючи викладені обставини, суд
дійшов висновку, що відповідач був
обізнаний про заміну кредитора
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" на Публічне
акціонерне товариство "Дельта Банк",
про необхідність виконання
зобов'язання за кредитним договором
шляхом перерахування коштів на рахунки
за іншими реквізитами нового
кредитора. Також слід зазначити, що
вказані платежів були зроблені на
підставі претензії № 02,1-1304 від 30.09.2011,
тобто після укладення договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк».

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи зі змісту статей
32, 33 Господарського процесуального
кодексу України, Бахчисарайським
районним споживчим товариством під час
розгляду даної справи не було доведено
суду факт оплати та не надано належних
доказів погашення заборгованості за
договором №46/КВ-08 від 12.06.2008.

Таким чином, вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта
Банк» до відповідача -
Бахчисарайського районного споживчого
товариства про стягнення
заборгованості за кредитом у розмірі
128507,94 грн. та сума заборгованості по
процентам у розмірі 38 799,78 грн. є
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги
про стягнення з Бахчисарайського
районного споживчого товариства
розмір пені за несвоєчасне повернення
кредиту у розмірі 9 534,13 грн. за період
16.01.2013 - 17.07.2013 ; розмір пені за
несвоєчасне повернення процентів - 2
393,74 грн. за період 16.01.2013-17.07.2013.

Відповідно до вимог статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарського зобов'язання
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників
господарських відносин застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України.

Отже, суб'єкти господарських відносин
при укладенні договору наділені
законодавцем правом забезпечення
виконання господарських зобов'язань
установленням окремого виду
відповідальності.

Відповідно до пункту 8.1 кредитного
договору у випадку порушення строків
(термінів) повернення кредиту та / або
сплати нарахованих процентів за
користування ним та / або комісій
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяли в
період прострочення, від невчасного
сплаченого платежу за кожен день
прострочення.

Відповідно до вимог статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарського зобов'язання
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників
господарських відносин застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України.

Отже, суб'єкти господарських відносин
при укладенні договору наділені
законодавцем правом забезпечення
виконання господарських зобов'язань
установленням окремого виду
відповідальності.

Частиною першою статті 216
Господарського кодексу України
передбачено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 7 статті 179 Господарського
кодексу України передбачено, що
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (частина 1
статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статтею 230 Господарського кодексу
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно зі статті 549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», згідно з пунктами 1, 3
якого розмір пені за прострочку
платежу, що встановлюється за згодою
сторін, обчислюється від суми
простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до частини 2 статті 343
Господарського кодексу України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Системний аналіз положень діючого
законодавства, що регулює питання
стягнення з боржника пені, зокрема,
частини 3 статті 549 Цивільного кодексу
України, статті 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
свідчить про те, що платником пені може
виступати лише особа, що несе грошові
зобов'язання перед своїм контрагентом.

Статтею 230 Господарського кодексу
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Суд, перевіривши розрахунки позивача,
встановив, що вони здійснені вірно,
відповідно до вимог діючого
законодавства, а тому позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до Бахчисарайського
районного споживчого товариства про
стягнення заборгованість за кредитним
договором у розмірі 179235,59 грн., з яких:
сума заборгованості за кредитом - 128507,94
грн.; розмір пені за несвоєчасне
повернення кредиту - 9 534,13 грн.за період
16.01.2013 - 17.07.2013 ; сума заборгованості по
процентам - 38 799,78 грн.;
розмір пені за несвоєчасне повернення
процентів - 2 393,74 грн. 16.01.2013-17.07.2013, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
за можливими задовольнити позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до
відповідача Бахчисарайського
районного споживчого товариства про
стягнення 179 235,59 грн. у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору
відносяться на відповідача у
відповідності зі статтею 49
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 17.02.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України. Повне
рішення складено24.02.2014.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному
обсязі.

2. Стягнути з Бахчисарайського
районного споживчого товариства на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 179 235,59 грн., з яких: сума
заборгованості за кредитом - 128 507,94 грн.;
розмір пені за несвоєчасне повернення
кредиту - 9 534,13 грн.; сума
заборгованості по процентам - 38 799,78
грн.; розмір пені за несвоєчасне
повернення процентів - 2 393,74 грн., а
також судовий збір у розмірі 3639,87 грн.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя С.А.
Чумаченко

Розсилка простою кореспонденцією:

1. Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» (вул. Щорса, 36-Б, м. Київ,
Україна, 01133);

2. Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» (вул. Фрунзе, 39, м. Київ,
Україна, 04080);

Розсилка рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням:

3. Бахчисарайське районне споживче
товариство (вул. Сімферопольська,
буд. 5-А, м. Бахчисарай, Автономна
Республіка Крим, Україна, 98400).