ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 13» лютого 2014 р.
Справа №922/2363/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя
Білоусова Я.О., суддя Бородіна Л.І.,

при секретарі Коваль А.В.,

за участю представників:

позивача - Горлач О.С., за довіреністю
№172/13 від 15.02.2013 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача -
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», м.Київ
(вх.№102Х/2-7) на ухвалу господарського
суду Харківської області від 23.12.2013
року по справі №922/2363/13,

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
м.Київ,

до Приватного підприємства
«Володимир», м.Мерефа,

про стягнення коштів у розмірі 12173445,44
грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 23.12.2013 року у
справі №922/2363/13 (суддя Аюпова Р.М.) заяву
Приватного підприємства «Володимир»
(вх.№47527 від 17.12.2013 року) про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Харківської області від 27.08.2013 року по
справі №922/2363/13 задоволено частково.

Надано відповідачу (боржнику) -
Приватному підприємству «Володимир»
(62472, Харківська область, м.Мерефа, вул.
Горького, 136, ) -
відстрочку виконання рішення
господарського суду Харківської
області від 27.08.2013 року по справі
№922/2363/13 на строк до 23.05.2014 року.

В решті заяви відмовлено.

Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» з вказаною
ухвалою суду першої інстанції не
погодилося та звернулося до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом при прийнятті ухвали норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу господарського суду
Харківської області від 23.12.2013 року по
справі №922/2363/13 та відмовити у
задоволені заяви ПП «Володимир».

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не повідомляв позивача
належним чином про дату, час і місце
судового засідання на якому винесена
оскаржувана ухвала. Так, місцевий
господарський суд 19.12.2013 року виніс
ухвалу про призначення до розгляду
заяви ПП «Володимир» щодо відстрочки
виконання рішення на 23.12.2013 року.
Вказана ухвала суду була отримана
банком 24.12.2013 року, тобто вже після
судового засідання. Скорочені строки
повідомлення сторони, в даному випадку
позивача, про судове засідання
свідчить про позбавлення банку права
прийняти участь при розгляді заяви по
суті, надати докази та висловити свої
міркування щодо суту спору.

Крім того, апелянт зазначає, що він був
позбавлений права знати підстави
звернення із заявою про відстрочку
виконання рішення, оскільки така заява
на адресу банку не надсилалася. Вказане
свідчить на порушення судом першої
інстанції приписів ст. 22 та ст. 122
Господарського процесуального кодексу
України.

Скаржник вказує, що сторона при
зверненні до суду має надавати докази,
що доводять ті обставини на які вона
посилається. Однак, ПП «Володимир»,
звертаючись до суду з заявою про
відстрочку виконання рішення, не надав
достатніх доказів того, за яких саме
підстав йому необхідно надати
відстрочку виконання рішення саме до
23.05.2014 року. Більш того, відповідач є
діючим підприємством та може
виконувати зобов'язання перед
кредиторами і веде розрахунки з
дебіторами. Тож, на думку ПАТ
«Райффайзен банк Аваль», немотивованим
є саме відстрочення виконання рішення
суду, а не його розстрочення.

На думку позивача, місцевий
господарський суд, приймаючи ухвалу
про відстрочку виконання рішення
господарського суду, не з'ясував
обставини щодо наявності у боржника
коштів на банківських рахунках і майна,
на яке можливо було б звернути
стягнення, та не врахував негативні
наслідки для ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в його господарсько-фінансовій
діяльності відстроченням виконання
судового рішення, а взяв до уваги
тільки негативні наслідки виконання
такого рішення для відповідача, що
суперечить вимогам ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України, якою передбачено можливість
відстрочки виконання рішення лише у
виняткових випадках при наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 15.01.2014 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» прийнято до провадження та
призначено до розгляду.

29.01.2014 року представник позивача надав
через канцелярію суду документи на
вимогу ухвали від 15.01.2014 року, а саме:
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо його
підприємства станом на 24.12.2013 року
серія АГ№885848, який долучено до
матеріалів справи.

Ухвалою суду від 29.01.2014 року для
забезпечення повного, всебічного та
об'єктивного розгляду апеляційної
скарги, та у зв'язку із неявкою у судове
засідання представника ПП «Володимир»,
клопотання апелянта про відкладення
розгляду апеляційної скарги та
клопотання про продовження строку
розгляду апеляційної скарги
задоволено, відкладено розгляд справи
на іншу дату.

Відповідач (боржник) відзиву на
апеляційну скаргу не надав, свого
представника у судове засідання
Харківського апеляційного
господарського суду не направив, про
причини неявки суд не сповістив, про
час та місце судового засідання був
належним чином повідомлений. У
відповідності до штампу вихідної
кореспонденції Харківського
апеляційного господарського суду
(вих.№001235) ухвала про відкладення
розгляду справи була направлена 29.01.2014
року у кількості двох примірників, що
підтверджує належне надіслання копій
процесуальних документів - ухвали про
відкладення від 29.01.2014 року учасникам
судового процесу.

Враховуючи, що наявних в справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи по суті, зважаючи на те, що явка
представника відповідача у судове
засідання не була визнана обов'язковою
та зважаючи на стислі строки розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду, у
відповідності до приписів статті 102
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в даному
судовому засіданні за відсутності
представника відповідача.

У судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
13.02.2014 року представник позивача
підтримав доводи та вимоги апеляційної
скарги у повному обсязі та просив її
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, заслухавши у судовому
засіданні пояснення представника
апелянта, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
звернулося до Приватного підприємства
«Володимир» з позовною заявою, в якій
просило стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором №014/с21-115-0-0/157 від
26.04.2012 року станом на 05.06.2013 року у
розмірі 12306696,96 грн., а також судовий
збір у розмірі 68820,00 грн. за подання
позовної заяви.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 27.08.2013 року по
справі №922/2363/13 позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ПП
«Володимир» на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість за
кредитним договором №014/с21-115-0-0/157 від
26.04.2012 року в сумі 10682617,29 грн., суму
заборгованості за відсотками в сумі
1282102,02 грн., пеню в сумі 208726,13 грн. -
всього на суму 12173445,44 грн., а також
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 68820,00 грн.

В частині стягнення суми
заборгованості за відсотками в розмірі
25000,00 грн. - провадження у справі
припинено.

В іншій частині заявлених позовних
вимог - відмовлено.

Вирішено видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

16.09.2013 року господарським судом
Харківської області видано наказ на
примусове виконання рішення по справі
№922/2363/13, який пред'явлено до виконання
і головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову від 08.10.2013 року про
відкриття виконавчого провадження.

17.12.2013 року відповідач звернувся до
місцевого господарського суду з заявою
про відстрочку виконання рішення суду
від 27.08.2013 року на 12 місяців.

Суд першої інстанції, розглянувши
зазначену заяву, виніс 23.12.2013 року
ухвалу, якою частково задовольнив
заяву відповідача і надав відстрочку
виконання рішення суду на 5 місяців
строком до 23.05.2014 року.

Дослідивши обставини справи та
відповідні їм правовідносини, колегія
суддів зазначає таке.

Так, пленум Вищого господарського суду
України в п. 7.2 постанови «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» від 17.10.2010 року №9 розтлумачив
приписи ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України та
вказав, що підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Отже, норма ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України не
обмежує право господарського суду
певними обставинами, при наявності
яких господарський суд може
відстрочити виконання прийнятого ним
рішення, однак визначальним фактором
при наданні відстрочки є винятковість
цих обставин та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Приймаючи ухвалу від 23.12.2013 року про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Харківської
області від 27.08.2013 року у справі №922/2363/13
до 23.05.2014 року, місцевий господарський
суд визнав винятковими, та такими що
дають право на відстрочку виконання
рішення суду, обставини, які свідчать
про тяжке фінансове становище. Зокрема,
велику кредиторську заборгованістю, а
також прийняв до уваги факт прийняття
власником рішення №3, згідно якого ПП
«Володимир» припиняє свою діяльність,
у зв'язку із ліквідацією і призначенням
ліквідаційної комісії з припинення
підприємства.

Проте, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає, що висновки місцевого
господарського суду про наявність
підстав для відстрочки виконання
рішення суду першої інстанції від
27.08.2013 року у справі №922/2363/13 не
відповідають вимогам чинного
законодавства і ґрунтуються на
невірній оцінці обставин справи.

Так, суд першої інстанції зазначив, що
доказом існування тяжкого фінансового
стану є офіційна фінансова звітність,
відповідна документація, а саме,
баланс, звіт про фінансові результати,
тощо.

Однак, ПП «Володимир» до своєї заяви
про відстрочку виконання рішення надав
тільки пояснення щодо проведених дій
по ліквідації відповідно до вимог
Цивільного законодавства України, а
також копії актів інвентаризації
основних засобів, товарно-матеріальних
цінностей, грошових коштів, що
знаходяться в касі та на розрахункових
рахунках та інші. Крім того, відповідач
надав до матеріалів справи копію
проміжного ліквідаційного балансу.

Проте, місцевий господарський суд ніяк
не мотивував свого висновку про те, що
господарська заборгованість
відповідача є винятковою обставиною,
яка викликає необхідність надання
відстрочки. Не дослідив суд першої
інстанції акт інвентаризації основних
засобів, згідно якого за боржником
обліковується 47 одиниць техніки.

Крім того, висновки місцевого
господарського суду суперечать
обставинам справи, оскільки не
зазначаючи ані строків виконання
грошового зобов'язання відповідача по
кредиту, ані порядку його виконання,
суд першої інстанції, тем не менш,
задовольняє заяву про відстрочення
виконання рішення суду на 5 місяців до
23.05.2014 року. Яким чином цей термін
пов'язаний із виникненням можливості
виконання рішення, в оскаржуваній
ухвалі не зазначено. В матеріалах
справи не містяться докази того, що на
момент, коли настане строк виконання
рішення суду від 27.08.2013 року у боржника
будуть наявні грошові кошти для його
виконання. Відповідачем
необґрунтовано наявності перспективи
надходження коштів від дебіторів у
строк до 23.05.2014 року. Навпаки, за умови
прийнятого власником ПП «Володимир»
рішення про ліквідацію підприємства,
станом на момент настання строку
виконання рішення, активи боржника
можуть зменшитися, що утруднить
виконання рішення.

Оцінюючи встановлені по справі
обставини у їх сукупності, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав до надання
відстрочки.

Так, рішення про відстрочку виконання
рішення суду є перш за все судженням
суду, яке ґрунтується на додержанні
балансу інтересів кредитора та
боржника. В силу цього відстрочка не
може надаватися виключно в інтересах
боржника із посиланням на необхідність
поліпшення фінансового стану боржника.
Така відстрочка, надана за відсутності
виняткових обставин, негативно впливає
на охоронюваний законом інтерес
кредитора.

Зокрема, необґрунтовано тривала
затримка у виконанні обов'язкового для
виконання судового рішення може
становити порушення вимог статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б
ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін (рішення у справі
«Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від
19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and
Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду
включає право на виконання судового
рішення без невиправданих затримок
(рішення у справі «Іммобільяре Саффі»
проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N
22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Місцевий господарський суд, приймаючи
ухвалу про відстрочку виконання
рішення господарського суду, не
з'ясував обставини щодо наявності у
боржника майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, та не врахував
негативні наслідки для ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в його господарській
діяльності після надання відстрочки
виконання рішення, яке не виконується
боржником, а взяв до уваги тільки
негативні наслідки невиконання такого
рішення для відповідача, що суперечить
вимогам ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, якою
передбачено можливість відстрочки
виконання рішення лише у виняткових
випадках при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим.

Суд першої інстанції не дослідив тієї
обставини, що кредитний договір
№010/с21-115-0-2/157 від 26.04.2012 року, за яким
відбувається стягнення, був укладений
з метою (цільове використання)
рефінансування (погашення)
заборгованості за кредитними
договорами, що були раніше укладені з
ПП «Володимир». Метою укладення
кредитного договору №010/с21-115-0-2/157 від
26.04.2012 року було в т.ч. встановлення
нового подовженого графіку сплати та
недопущення прострочок у подальшому,
що постійно були наявні у позичальника
(відповідача усправі) та з метою
мирного та позасудового вирішення
спору. Натомість, ПП «Володимир» також
почав допускати прострочки платежів за
вищевказаним кредитним договором.

Окрім того, 05.06.2013 року, під час слухання
справи у господарському суді
Харківської області, ПП «Володимир»
звертався до АТ «Райффайзен банк
Аваль» листом - пропозицією про
погашення кредитної заборгованості з
розстрочкою та встановленням графіку
платежів. Незважаючи на це, ПП
«Володимир» в подальшому продовжував
порушувати встановленого ним самим
графіку та сплатив лише 50000,00 грн. за
червень 2013 року, а в липні 2013 року
коштів в погашення кредиту ані за
запропонованим ані за графіком
кредитного договору сплачено
боржником не було.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
прийняття власником підприємства
рішення про припинення ПП «Володимир»
у зв'язку із ліквідацією не звільняє
його від виконання обов'язків по сплаті
заборгованості за рішенням суду від
27.08.2013 року. У той же час надання
відстрочки виконання рішення суду від
27.08.2013 року, за умови прийняття
власником підприємства рішення про
його ліквідацію може призвести до того,
що виконання рішення буде утруднено,
або взагалі стане неможливим.

Щодо розгляду заяви про відстрочку
виконання рішення за відсутності
представника позивача, який не був
повідомлений належним чином про дату,
час і місце судового засідання на якому
винесена оскаржувана ухвала, колегія
суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалося, відповідно до ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення, або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
господарський суд Харківської області
ухвалою від 19.12.2013 року призначити
розгляд заяви ПП «Володимир» про
відстрочення виконання рішення на
23.12.2013 року.

Вказана ухвала, згідно штемпелю
канцелярію суду була направлена на
адресу сторін 19.12.2013 року.

Розділ 4 Нормативів та нормативних
строків пересилання поштових
відправлень та поштових переказів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку №1149 від 12.12.2007
року визначає нормативні строки
пересилання простої письмової
кореспонденції операторами поштового
зв'язку (без урахування вихідних днів
об'єктів поштового зв'язку), а саме, що
між районними центрами різних областей
України (у тому числі для міст
обласного підпорядкування) строк
пересилання ставить - Д+4, пріоритетної -
Д+2, а між іншими населеними пунктами
різних областей України - Д+5,
пріоритетної - Д+4. Де «Д» - день подання
поштового відправлення до пересилання
в об'єкті поштового зв'язку або
опускання простого листа чи поштової
картки до поштової скриньки до початку
останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 -
кількість днів, протягом яких
пересилається поштове відправлення.

Таким чином, ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», який знаходиться у м.Києві не
міг бути вчасно та належним чином
повідомлений про час та місце судовго
засідання, яке було призначено на 23.12.2013
року, оскільки такий скорочений строк
повідомлення сторони (два дні без
урахування вихідного дня) є надто
коротким для обугу поштової
кореспонденції. Також, матеріали
справи не містять відомостей, що
поштова кореспонденція про
призначення судового засідання на
23.12.2013 року була приоритетною.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
здійснив розгляд заяви про
відстрочення виконання рішення за
відсутності представника сторони -
позивача, який не був належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання, що свідчить про обмеження
його у правах наданих статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України та є окремою підставою для
скасування оскаржуваної ухвали з
огляду на приписи п. 2 ч. 3 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів вважає, що докази у
даній справі досліджувались судом
першої інстанції опосередковано,
однобічно і лише на користь боржника
(відповідача) у справі, заяву якого
частково задоволено, що є порушенням
вимог ст. 4-2 Господарського
процесуального кодексу України щодо
рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом та ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, яка визначає, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, і ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що наявні у матеріалах справи докази не
підтверджують наявність обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у встановлений
строк, у зв'язку з чим прийняту у справі
ухвалу за результатами розгляду заяви
про відстрочку виконання рішення слід
скасувати, як таку, що прийнята з
порушенням та неправильним
застосуванням норм ст. ст. 4-2, 43, 121
Господарського процесуального кодексу
України. Таким чином, у даній справі
слід прийняти нове судове рішення про
відмову у задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Харківської
області від 27.08.2013 року по справі
№922/2363/13 у повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, сплачений ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» за подання
апеляційної скарги підлягає
відшкодуванню за рахунок ПП
«Володимир».

Керуючись ст. ст. 49, 91, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, п.
4 ст. 104, ст. 105, ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 23.12.2013 року у
справі №922/2363/13 скасувати.

Відмовити Приватному підприємству
«Володимир» у задоволені заяви (вх.№47527
від 17.12.2013 року) про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Харківської області від 27.08.2013 року по
справі №922/2363/13 у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства
«Володимир» (62472, Харківська область, м.
Мерефа, вул. Горького, 136, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9,
) 609,00 грн. судового збору
за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду
Харківської області видати
відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 18
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Хачатрян В.С.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Бородіна Л.І.