ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р.Справа № 922/5370/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк
Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ АПК "Агросвіт", с.
Чкаловське до Державна установа
"Слобожанське дослідницьке поле" ННЦ
"Інститут ґрунтознавства та агрохімії
ім. О.Н.Соколовського", с. Дослідницьке
про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Бондаренко Я.В., за дов.

відповідача - Маро Д.Ю. за дов.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ АПК "Агросвіт", с. Чкаловське
звернулось до суду із позовом до
Державна установа "Слобожанське
дослідницьке поле" ННЦ "Інститут
ґрунтознавства та агрохімії ім.
О.Н.Соколовського", с. Дослідницьке про
стягнення 84 604,77 грн. основного боргу та
525,44 штрафних санкцій за неналежне
виконання договору складського
зберігання №17-ГЕ/13 від 05.07.2013 року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
їх задовольнити, надав витребувані
ухвалою суду документи.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволених позовних
вимог заперечує частково посилаючись
на те, що відповідач є бюджетною
установою та фінансується з Державного
бюджету України, в зв'язку з чим просить
суд відмовити у задоволенні позову в
частині стягнення пені.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

05.07.2013 року між ТОВ «АПК «АГРОСВІТ»
(позивач по справі) та ДУ Слобожанське
дослідне поле» (відповідач по справі)
було укладено договір складського
зберігання зерна №17-ГЕ/13.

Згідно п. 1. 1. вищевказаного договору
Поклажедавець (відповідач) передає, а
Підприємство (позивач) приймає на
склад, розташований за адресою:
Харківська область, Чугуївський р-н.,
сел. Залізничне, пров. Перемоги, 1,
здійснює доробку (сушіння, очищення),
зберігання й наступний відпуск зерна.

Згідно розділу 4 договору
Поклажедавець повинен розраховуватись
за послуги Підприємства по прийманню,
доробці й зберігання здійснюються 2
рази на місяць по виставлених рахунка
до 20 числа місяця надання послуг та
остаточний розрахунок до 7 числа
наступного місяця на надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за умовами
Договору виконав в повному обсязі,
надав відповідачеві послуги по
зберіганню Продукції, але відповідач в
свою чергу, свої зобов'язання за
умовами Договору в частині сплати
грошових коштів за надані послуги не
виконав, внаслідок чого станом на
момент розгляду справи за ним
рахується заборгованість у розмірі 84
604,77 грн.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за надані
послуги не сплатив та не надав суду
жодних доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги позивача в сумі 84 604,77 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно п.4.3. Договору за несвоєчасну
оплату Поклажедавець сплачує
Підприємству пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення від несвоєчасно
оплаченої суми.

Згідно з ч.6. ст. 232 Господарсько Кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Так, позивачем за прострочення
виконання зобов'язання на підставі п.4.3.
Договору відповідачу була нарахована
пеня в сумі 525,44 грн.

Враховуючи, що позивачем без поважних
причин до матеріалів справи на вимогу
суду не було надано обґрунтованого
розрахунку суми пені із зазначенням
періоду її нарахування, суд залишає
позовні вимоги в частині стягнення
пені в сумі 525,44 грн. - без розгляду на
підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.
1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, п.5 ч.1 ст.81, 82-85 ГПК
України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи
«Слобожанське дослідне поле» ННЦ
«Інститут ґрунтознавства та агрохімії
ім. О.Н.Соколовського» (Код ,
адреса: 63544, Харківська обл.,
Чугуївський р-н, с Дослідницьке, вул.
Зелена, б. 4, п/р 0520 в ГУДКСУ в
Харківській обл., МФО 851011) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «АГРОСВІТ» (63544, Харківська
обл., Чугуївський р-н., смт. Чкаловське,
вул. Польова, 1, , п/р
5903 ПАТ ПУМБ м. Донецьк, МФО 334851)
суму боргу у розмірі 84 604,77 грн., судовий
збір в сумі 1 720,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Позовні вимоги в частині стягнення
пені в сумі 525,44 грн. залишити без
розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК
України.

Повне рішення складено 24.02.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/5370/13