м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом 1) Приватного
виробничого підприємства "Сіріус"
2) Приватного акціонерного
товариства "Сіріус-Буд"
до Публічного акціонерного
товариства "Дельта-Банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Щербина Тетяна Миколаївна
про припинення іпотеки та
визнання договору поруки недійсним
Суддя Гулевець О.В.
Представники сторін:
Від позивача 1: Макидон М.М. (дов.)
Від позивача 2: Хоменко А.В. (дов.)
Від відповідача: Мединський М.М.
Від третьої особи: Богатченко Ю.В.
У судовому засіданні 18.02.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі відповідно до
положень ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач 1 - Приватне виробниче
підприємство "Сіріус", позивач 2 -
Приватне акціонерне товариство
"Сіріус-Буд" звернулись до
Господарського суду міста Києва з
вимогою до відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Дельта-Банк"
про припинення іпотеки та визнання
договору поруки № П-2004187-1 від 14.12.2010р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.12.2013р. порушено провадження
справі третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Щербину Тетяну
Миколаївну та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на
24.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача 1 - Приватного виробничого
підприємства "Сіріус" надійшло
письмове підтвердження та документи по
справі.
24.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача 2 - Приватного акціонерного
товариства "Сіріус-Буд" надійшло
письмове підтвердження та документи по
справі.
24.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Публічного акціонерного
товариства "Дельта-Банк" надійшла заява
про припинення провадження у справі.
24.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи - Щербини Тетяни
Миколаївни надійшли письмові
24.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
представників сторін надійшло
клопотання про продовження строку
розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.12.2013р. продовжено строк
вирішення спору у справі.
В судовому засіданні 24.12.2013р. оголошено
перерву до 05.02.2014р.
04.02.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача 1 - Приватного виробничого
підприємства "Сіріус" надійшли
заперечення на заяву про припинення
провадження у справі.
04.02.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача 2 - Приватного акціонерного
товариства "Сіріус-Буд" надійшли
заперечення на заяву про припинення
провадження у справі.
В судовому засіданні 05.02.2014р. оголошено
перерву до 18.02.2014р.
18.02.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Публічного акціонерного
товариства "Дельта-Банк" надійшов
відзив на позовну заяву.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014р. виправлено описку
щодо третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Щербини Тетяни
Також в судовому засіданні 18.02.2014р. суд,
розглянувши заяву відповідача про
припинення провадження у справі,
В даній заяві відповідач просить суд
припинити провадження у справі
посилаючи на те, що укладаючи Іпотечний
договір № К-2004187/S-1 від 14.12.2010р.,
Іпотечний договір № К-2004187/S-2 від
14.12.2010р. та Договір поруки № П-2004187-1 від
14.12.2010р. сторони дійшли згоди про
вирішення спору у третейському суді, а
тому провадження у даній справі
підлягає припиненню.
Як вбачається з Іпотечного договору
№K-2004187/S-1 від 14.12.2010 року та Іпотечного
договору №K-2004187/S-2 від 14.12.2010 року
сторони в пунктах 9.1. вказаних
договорів дійшли згоди, що у разі
неможливості вирішення спірних питань
шляхом переговорів, всі спори,
розбіжності та вимоги, які виникають
при виконанні цього Договору чи у
зв'язку з ним або випливають з нього
(включаючи, але не обмежуючись -
визнання цього Договору недійсним або
дійсним, укладені неукладеним)
вирішуються Постійно діючим
Третейським судом українських банків у
наступному порядку. Справа
розглядається одноособово Кисельовим
Максимом Євгеновичем - третейським
суддею Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків,
вул. М. Раскової, 15. У випадку
неможливості розгляду спору вказаним
третейським суддею спір розглядається
третейським суддею Ярошовцем Василем
Миколайовичем або Твердохлібом Олегом
Станіславовичем у порядку черговості,
вказаному у цьому пункті Договору. У
разі, якщо спір не може бути
розглянутий визначеними у даному
пункті суддями, суддя призначається
Головою Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
відповідно до чинного Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.
Згідно з пунктом 5.1. оспорюваного
Договору поруки №П-2004187-1 від 14.12.2010
року, у разі неможливості вирішення
спірних питань шляхом переговорів, всі
спори, розбіжності та вимоги, які
виникають при виконанні цього Договору
чи у зв'язку з ним або випливають з
нього (включаючи, але не обмежуючись -
визнання цього Договору недійсним або
дійсним, укладеним або неукладеним)
вирішуються Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків у наступному
порядку. Справа розглядається
одноособово Кисельовим Максимом
Євгеновичем - третейським суддею
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків, що
М. Раскової, 15. У випадку неможливості
розгляду спору вказаним третейським
суддею спір розглядається третейським
суддею Ярошовцем Василем
Миколайовичем або Твердохлібом Олегом
Станіславовичем у порядку черговості,
вказаному у цьому пункті Договору. У
разі, якщо спір не може бути
розглянутий визначеними у даному
пункті суддями, суддя призначається
Головою Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
відповідно до чинного Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.
Відповідно до приписів пункту 5 частини
1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо,
зокрема, сторони уклали угоду про
передачу даного спору на вирішення
третейського суду.
При цьому, одним із способів реалізації
права кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань у
сфері цивільних та господарських
правовідносин є звернення до
третейського суду (абзац перший пункту
5 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України у справі
про виконання рішень третейських судів
від 24.02.2004 № 3-рп/2004). Відповідно до
чинного законодавства підвідомчий
суду загальної юрисдикції спір у сфері
цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (стаття 17 Цивільного
процесуального кодексу України, стаття
12 Господарського процесуального
кодексу України, стаття 6 Закону
України "Про третейські суди").
Згідно з положеннями частини першої
статті 124 Конституції України
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Суд, здійснюючи
правосуддя, забезпечує захист
гарантованих Конституцією України та
законами України прав і свобод людини і
громадянина, прав і законних інтересів
юридичних осіб, інтересів суспільства
і держави (підпункт 4.1 пункту 4
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України у справі
про призначення судом більш м'якого
покарання від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Тому в
контексті статті 55 Конституції України
органи судової влади здійснюють
функцію захисту майнових і немайнових
прав та охоронюваних законом інтересів
фізичних або юридичних осіб у сфері
цивільних і господарських
Третейський розгляд спорів сторін у
сфері цивільних і господарських
правовідносин - це вид недержавної
юрисдикційної діяльності, яку
третейські суди здійснюють на підставі
законів України шляхом застосування,
зокрема, методів арбітрування.
Здійснення третейськими судами
функції захисту, передбаченої в абзаці
сьомому статті 2, статті 3 Закону
України "Про третейські суди", є
здійсненням ними не правосуддя, а
третейського розгляду спорів сторін у
цивільних і господарських
правовідносинах у межах права,
визначеного частиною п'ятою статті 55
Конституції України.
Третейські суди не віднесені до
системи судів загальної юрисдикції (ст.
125 Конституції України). Отже, з аналізу
положень Закону України "Про
третейські суди випливає, що
третейські суди є недержавними
незалежними органами захисту майнових
і немайнових прав та охоронюваних
законом інтересів фізичних та/або
юридичних осіб у сфері цивільних і
господарських правовідносин.
Згідно з частиною 1 ст. 5 Закону України
"Про третейські суди" юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.
Таким чином, у сторін існує виключно
правова можливість, а не обов'язок на
звернення до третейського суду. Для
такого звернення, необхідна наявність
волі обох сторін (тобто наявність угоди
про передачу даного (саме цього) спору
на розгляд третейського суду. Лише за
наявність волі обох сторін про розгляд
спору третейським судом, оформленої
відповідним зверненням до суду,
господарський суд зобов'язаний
припинити провадження у справі.
Однак, таке клопотання заявив лише
відповідач. За відсутності волі на
звернення до третейського суду у
позивача чинне законодавство України
не позбавляє його права на вирішення
спору господарським судом. Згідно ст. 1
ГПК України юридичним та фізичним
особам гарантовано право на звернення
до господарського суду, згідно із
встановленою підвідомчістю справ.
Отже, третейські застереження,
викладені у Іпотечному договорі №
К-2004187/S-1 від 14.12.2010р., Іпотечному
договорі № К-2004187/S-2 від 14.12.2010р. та
Договорі поруки №П-2004187-1 від 14.12.2010р. не
позбавляє позивачів права на звернення
до суду за захистом своїх порушених та
З урахуванням наведеного, за наявності
спірних правовідносин суд не вправі
відмовити особі в розгляді позовної
заяви, якщо з матеріалів справи
вбачається, що даний спір підвідомчий
господарському суду.
Таким чином, заява відповідача про
припинення провадження у справі на
підставі того, що даний спір повинен
розглядатись тільки третейським судом,
не підлягає задоволенню.
Аналогічна позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України у справі № 5023/6007/12 від 09.04.2013р.,
постанові Вищого господарського суду
України у справі № 32/14-65/294-2012 від
Враховуючи вищевикладене
Господарський суд міста Києва
здійснює розгляд даної справи по суті
відповідно до вимог чинного
законодавства України.
Представники позивача 1 - Приватного
виробничого підприємства "Сіріус" та
позивача 2 - Приватного акціонерного
товариства "Сіріус-Буд" в судовому
засіданні 18.02.2014р. позовні вимоги
підтримали та просили суд задовольнити
Представник відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Дельта-Банк" в
судовому засіданні 18.02.2014р. позовні
вимоги заперечив та просив суд
відмовити в задоволенні позовних
Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Щербини
Тетяни Миколаївни в судовому засіданні
18.02.2014р. позовні вимоги підтримав.
Враховуючи те, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, в судовому засіданні
18.02.2014р. було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
відповідно до ст. 85 ГПК України.
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позову, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, вислухавши
представників сторін, суд
Частиною 1 статті 509 ЦК України
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч.2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
14.12.2010р. між позивачем 1 - Приватним
виробничим підприємством "Сіріус" та
відповідачем - Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк" укладено
Кредитний договір № К-2004187 та Договір
кредитної лінії № ВКЛ - 2004187-1 (далі -
З метою захисту законних прав та
інтересів фізичних та юридичних осіб
при укладанні різноманітних
правочинів та договорів законодавство
передбачає ряд способів, які сприяють
виконанню зобов'язань - способи або
види забезпечення виконання
Нормами статті 546 Цивільного кодексу
України, визначено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за Кредитними
договорами було укладено наступні
14.12.2010р. між позивачем 1 - Приватним
виробничим підприємством "Сіріус" та
відповідачем - Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк" було укладено
Іпотечний договір № К-2004187/S-1,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Літвіновим А.В., зареєстрованого
в реєстрі за №2499, згідно з яким з метою
забезпечення виконання позичальником
Кредитних договорів в іпотеку передано
нерухоме майно, а саме: комплекс, який
розташований за адресою: Черкаська
область, Звенигородський район, с.
Водянки, вул. Хмельницького Богдана
(Леніна), будинок, 2-А, загальною площею
14.12.2010р. між позивачем 2 - Закритим
акціонерним товариством "Сіріус-Буд"
(правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Сіріус-Буд") та
відповідачем - Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк" було укладено
Іпотечний договір № К-2004187/S-2,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Літвіновим А.В., зареєстрованого
в реєстрі за №2497, згідно з яким з метою
забезпечення виконання позичальником
Кредитних договорів в іпотеку передано
нерухоме майно, а саме: нежилий будинок
- універмаг "Троєщина", загальною площею
місто Київ, вулиця Драйзера Теодора,
будинок 21 (літера А);
14.12.2010р. між позивачем 2 - Закритим
акціонерним товариством "Сіріус-Буд"
(правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Сіріус-Буд") та
відповідачем - Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк" було укладено
Договір поруки № П-2004187-1, відповідно до
умов якого позивач 2 (поручитель)
зобов'язався перед відповідачем
(кредитором) відповідати за виконання
Приватним виробничим підприємством
"Сіріус" (позичальником) умов щодо
сплати позичальником кредитору суму
кредиту, відсотків за користування
кредитом, а також, а також можливих
штрафних санкцій, у розмірі та у
випадках Кредитними договорами.
Позивачі, мотивуючи позовні вимоги,
посилаються на наступні обставини.
Засновником та власником Приватного
виробничого підприємства "Сіріус"
згідно п. 1.1 Статуту, є громадянин
України - Щербина Микола Григорович.
14.12.2010 року Щербиною Миколою
Григоровичем прийнято рішення,
зокрема: провести реструктуризацію по
Кредитному договору № 336/КВ-06 від 17.11.2006
року, шляхом укладення нового
кредитного договору, в забезпечення
зобов'язань по вказаному договору
надати ПАТ "Дельта-Банк" майно: будівлю
та обладнання заводу по заморозці ягід
та фруктів, розташованого в с. Водяники,
Черкаської області, який належить ПВП
На думку позивачів вказане рішення є
незаконним, в обґрунтування чого
позивачі посилаються на те, що 02.08.1980
року між Щербиною Миколою Григоровичем
та Турковською Тетяною Михайлівною
(після заміжжя прізвище змінено на -
Щербина) було укладено шлюб,
зареєстрований Водяницькою сільською
радою Звенигородського району
Під час шлюбу, Щербиною М.Г. було
створено за рахунок спільних сімейних
коштів Приватне виробниче
підприємство "Сіріус" (дата державної
реєстрації 05.12.1995р.).
Відповідно до п. 6.3. Статуту ПВП "Сіріус"
(в редакції від 20.03.2007, яка діяла на час
прийняття вказаного рішення від
14.12.2010р.), майно Підприємства належить
засновнику (власнику).
Позивачі вказують, що враховуючи
положення, ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу
України та рішення Конституційного
Суду України № 17-рп/2012, статутний
капітал та майно ПВП "Сіріус" є спільною
сумісною власністю Щербини Миколи
Григоровича та Щербини Тетяни
Михайлівни, а тому будівля та
обладнання заводу по заморозці ягід та
фруктів - комплекс загальною площею 8940,6
кв.м., який розташований за адресою:
Черкаська обл., Звенигородський район,
с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана
(Леніна), буд. 2-А є спільною сумісної
власністю Щербини М.Г. та Щербини Т.М.
Таким чином, Щербина М.Г. повинен був
приймати рішення про передачу
зазначеного комплексу в забезпечення
зобов'язань по кредитному від 14.12.2010
року виключно зі згоди дружини -
Щербини Тетяни Михайлівни (третя
особа), однак така згода Щербиною
Тетяною Михайлівною не надавалась.
З огляду на зазначене, позивачі
стверджують, що рішення власника
(засновника) ПВП "Сіріус" Щербини М.Г.
14.12.2010 року є незаконним, а тому
враховуючи, що у Щербини М.Г., як
директора ПВП "Сіріус" були відсутні
належні повноваження на підписання
Іпотечного договору №К-2004187/S-1 від
14.12.2010р., у зв'язку з чим даний Договір
укладено з порушеннями ст.ст. 92, 203 ЦК
України та є недійсним, а отже іпотека
вказаного комплексу, який розташований
за адресою: Черкаська обл.,
Звенигородський район, с. Водянки, вул.
Хмельницького Богдана (Леніна), буд. 2-А,
загальної площею 8940,6 кв. м. підлягає
Позивачі також, вказують на те, що
Приватне виробниче підприємство
"Сіріус" є одним із засновників
Закритого акціонерного товариства
"Сіріус-Буд" (розмір частки 99,99%), при
цьому, оскільки Щербина Тетяна
Михайлівна є співвласником статутного
капіталу та майна ПВП "Сіріус", то вона є
співвласником корпоративних прав
Приватного виробничого підприємства
"Сіріус" у статутному капіталі
Закритого акціонерного товариства
15.11.2010 року власником (засновником)
Приватного виробничого підприємства
"Сіріус" Щербиною Миколою Григоровичем
- делегувати директора Приватного
виробничого підприємства "Сіріус"
Щербину Миколу Григоровича для
прийняття участі в загальних зборах
Закритого акціонерного товариства
"Сіріус-Буд", які відбудуться 24.11.2010
- делегувати директору Приватного
виробничого підприємства "Сіріус"
Щербині М.Г. повноваження голосувати,
згідно порядку денного засідання
загальних зборів Закритого
акціонерного товариства "Сіріус-Буд"
наступним чином, зокрема: про надання
будівлі універмагу "Троєщина", що
розташована за адресою: м. Київ. вул.
Т.Драйзера, 21-А та знаходиться у
власності ЗАТ "Сіріус-Буд" в
забезпечення виконання зобов'язань
Приватного виробничого підприємства
"Сіріус" за кредитом в сумі 15 000 000,00 грн.,
який залучається ПВП "Сіріус" у AT
"Дельта-Банк" та в забезпечення
виконання зобов'язань ПВП "Сіріус" за
реструктуризацією кредиту в сумі 240 000
000,00 грн., який надавався TOB "Укрпромбанк"
та переходить на обслуговування в AT
"Дельта-Банк», голосувати - ЗА; про
надання виконуючому обов'язки
директора ЗАТ "Сіріус-Буд" Щербині М.Г.
повноважень на укладення з AT
"Дельта-Банк" договорів застави
(іпотеки), договорі страхування та всіх
інших необхідних документів на умовах,
запропонованих банком, голосувати - ЗА.
Позивачі зазначають, що оскільки
Щербина Тетяна Михайлівна згоди, як
співвласник корпоративних прав ПВП
"Сіріус", на делегування повноважень
Щербині Миколі Грироговичу для
прийняття участі в загальних зборах та
голосуванні згідно порядку денного на
засідання загальних зборів ЗАТ "Сіріус"
не надавала, а тому рішення від 15.11.2010р.
24.11.2010 року Загальними зборами
акціонерів ЗАТ "Сіріус-Буд" прийнято
рішення, оформлене протоколом № 6:

- надати будівлю універмагу "Троєщина",
що розташована за адресою: м. Київ, вул.
Т. Драйзера, 21-А та знаходиться у
власності ЗАТ "Сіріус-Буд" в
забезпечення виконання зобов'язань ПВП
"Сіріус" за кредитом в сумі 15 000 000,00 грн.,
який залучається ПВП "Сіріус" у AT
"Дельта-Банк" та в забезпечення
виконання зобов'язань ПВП "Сіріус" за
реструктуризацією кредиту в сумі 240 000
000,00 грн., який надавався TOB "Укрпромбанк"
та переходить на обслуговування в AT
"Дельта-Банк";

- надати в.о. директора ЗАT "Сіріус-Буд"
Щербині М.Г. повноваження на укладення
з AT "Дельта-Банк" договорів застави
(іпотеки), договору страхування та всіх
інших необхідних документів на умовах,
запропонованих банком.

Однак, як вважають позивачі, оскільки у
Щербини М.Г. не було належних
повноважень на представництво
інтересів ПВП "Сіріус" під час
проведення 24.11.2010р. загальних зборів
акціонерів ЗАТ "Сіріус-Буд" та кворум на
їх проведення Загальних заборів
акціонерів був відсутній, рішення
Загальних зборів акціонерів ЗАТ
"Сіріус-Буд" від 24.11.2010 року, оформлене
протоколом № 6, є незаконним.

З огляду на зазначене, позивачі
стверджують, що оскільки рішення
Загальних зборів акціонерів ЗАТ
"Сіріус-Буд" від 24.11.2010 року, оформлене
протоколом № 6 є незаконним, то
Іпотечний договір № К-2004187/S-2 від
14.12.2010р. укладено з порушеннями ст. ст. 92,
99, 203 ЦК України, у зв'язку з чим даний
договір є недійсний, а отже, предмет
іпотеки вказаного договору - нерухоме
майно, а саме: нежилий будинок -
універмаг "Троєщина", загальною площею
16175,3 кв.м., що знаходяться за адресою:
місто Київ, вулиця Драйзера Теодора,
будинок 21 (літера А) підлягає
припиненню.

Також, позивачі вказують, що рішення
власника (засновника) ПВП "Сіріус"
Щербини М.Г. 14.12.2010 року є незаконним та
відповідно Кредитний договір № К-2004187
від 14.12.2010р. та Договір кредитної лінії
№ ВКЛ - 2004187-1 від 14.12.2010р. є недійсними, а
тому Договір поруки № П-2004187-1від
14.12.2010р., укладений між позивачем 2 -
Закритим акціонерним товариством
"Сіріус-Буд" (правонаступником якого є
Приватне акціонерне товариство
"Сіріус-Буд") та відповідачем -
Публічним акціонерним товариством
"Дельта-Банк" має бути визнаний
недійсним в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, позивачі
звернулись до суду позовом про:
припинення іпотеки - комплексу, який
розташований за адресою: Черкаська
область, Звенигородський район, с.
Водянки, вул. Хмельницького Богдана
(Леніна), будинок, 2-А, загальною площею
8940,6 кв.м.; припинення іпотеки - нежилого
будинку, універмагу "Троєщина",
загальною площею 16175,3 кв.м., який
розташований за адресою: місто Київ,
вулиця Драйзера Теодора, будинок 21
(літера А); визнання недійсним Договору
поруки №П-2004187-1 укладеного 14.12.2010 року,
між Закритим акціонерним товариством
"Сіріус-Буд" (правонаступником якого є
Приватне акціонерне товариство
"Сіріус-Буд") та Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк".

У відзиві на позов, відповідач
заперечуючи позовні вимоги, зазначає,
що права та інтереси Приватного
виробничого підприємства "Сіріус" не
порушені; згоди дружини засновника
та/або рішення засновника Приватного
виробничого підприємства "Сіріус" щодо
участі в загальних зборах акціонерів
Приватного акціонерного товариства
"Сіріус-Буд" потрібно не було; доводи
позивачів про те, що Щербини Тетяна
Миколаївна є співвласником Приватного
виробничого підприємства "Сіріус" та
приймала участі у формуванні
статутного фонду підприємства
матеріали справи не містять. Також,
відповідач зазначає, що Кредитні
договори на забезпечення яких було
укладено Іпотечний договір № К-2004187/S-1
від 14.12.2010р., Іпотечний договір №
К-2004187/S-2 від 14.12.2010р. та Договір поруки №
П-2004187-1 від 14.12.2010р. є чинними, а тому
підстави для визнання вказаних
договорів недійсними відсутні.

Розглянувши матеріали справи, оцінюючи
подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом вище, з метою
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за Кредитними договорами:

14.12.2010р. між позивачем 1 - Приватним
виробничим підприємством "Сіріус" та
відповідачем - Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк" було укладено
Іпотечний договір № К-2004187/S-1,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Літвіновим А.В., зареєстрованого
в реєстрі за №2499, згідно з яким з метою
забезпечення виконання позичальником
Кредитних договорів в іпотеку передано
нерухоме майно, а саме: комплекс, який
розташований за адресою: Черкаська
область, Звенигородський район, с.
Водянки, вул. Хмельницького Богдана
(Леніна), будинок, 2-А, загальною площею
8940,6 кв.м.;

14.12.2010р. між позивачем 2 - Закритим
акціонерним товариством "Сіріус-Буд"
(правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Сіріус-Буд") та
відповідачем - Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк" було укладено
Іпотечний договір № К-2004187/S-2,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Літвіновим А.В., зареєстрованого
в реєстрі за №2497, згідно з яким з метою
забезпечення виконання позичальником
Кредитних договорів в іпотеку нерухоме
майно, а саме: нежилий будинок -
універмаг "Троєщина", загальною площею
16175,3 кв.м., що знаходиться за адресою:
місто Київ, вулиця Драйзера Теодора,
будинок 21 (літера А);

14.12.2010р. між позивачем 2 - Закритим
акціонерним товариством "Сіріус-Буд"
(правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Сіріус-Буд") та
відповідачем - Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк" було укладено
Договір поруки № П-2004187-1, відповідно до
умов якого позивач 2 (поручитель)
зобов'язався перед відповідачем
(кредитором) відповідати за виконання
Приватним виробничим підприємством
"Сіріус" (позичальником) умов щодо
сплати позичальником кредитору суму
кредиту, відсотків за користування
кредитом, а також, а також можливих
штрафних санкцій, у розмірі та у
випадках Кредитними договорами.

Іпотека в силу ст. 575 ЦК України є
окремим видом застави нерухомого
майна.

Відповідно до ст. 576 ЦК України,
предметом застави може бути будь-яке
майно (зокрема річ, цінні папери,
майнові права), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" №
898-IV від 05.06.2003р. визначено, що іпотека -
це вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
Іпотечний договір № К-2004187/S-1 від
14.12.2010р., Іпотечний договір № К-2004187/S-2
від 14.12.2010р. та Договір поруки № П-2004187-1
від 14.12.2010р., укладений на забезпечення
зобов'язань за Кредитним договором №
К-2004187 від 14.12.2010р. та Договором
кредитної лінії № ВКЛ - 2004187-1 від
14.12.2010р. укладеного між позивачем 1 -
Приватним виробничим підприємством
"Сіріус" та відповідачем - Публічним
акціонерним товариством "Дельта-Банк".

Позивачі, в обґрунтування позовних
вимог, стверджують, що предмет іпотеки
за Іпотечним договором № К-2004187/S-1 від
14.12.2010р., Іпотечним договором № К-2004187/S-2
від 14.12.2010р. має бути припинений, на
підставі того, що вказані договори є
недійсними, а Договір поруки № П-2004187-1
від 14.12.2010р. - визнаний недійсним,
оскільки, Кредитні договори, на
забезпечення виконання яких укладений
оспорюваний договір, є також
недійсними.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
іпотеку" № 898-IV від 05.06.2003р. іпотека
припиняється у разі:

припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору;

реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права
власності на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору
недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку
будівлі (споруди), якщо іпотекодавець
не відновив її. Якщо предметом
іпотечного договору є земельна ділянка
і розташована на ній будівля (споруда),
в разі знищення (втрати) будівлі
(споруди) іпотека земельної ділянки не
припиняється.

Відповідно до ч. 1, ч. 2. ст. 548 ЦК України,
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.
Недійсне зобов'язання не підлягає
забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені ст. 203 ЦК України. При цьому,
відповідно до ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; правочини
можуть бути дво- чи багатосторонніми
(договори).

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу,
відповідно до яких, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 11
від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", правочин може бути
визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом.

Однак, Іпотечний договір № К-2004187/S-1 від
14.12.2010р., Іпотечний договір № К-2004187/S-2
від 14.12.2010р. не визнавались недійсними,
строк дії вказаних договорів не
закінчився, основне зобов'язання не
припинено. Відомостей про наявність
інших підстав, визначених статтею 17
Закону України "Про іпотеку", для
припинення іпотеки, матеріали справи
не містять.

Як вбачається з матеріалів справи,
Кредитний договір № К-2004187 від 14.12.2010р.
та Договір кредитної лінії № ВКЛ - 2004187-1
від 14.12.2010р., також, не визнавались
недійсними.

Крім того, рішення Приватного
виробничого підприємства "Сіріус" від
14.12.2010р., від 15.11.2010р. та рішення
Загальних зборів акціонерів Закритого
акціонерного товариства "Сіріус-Буд"
від 24.11.2010 року, оформлене протоколом №
6, в судовому порядку не визнавались
недійсними.

Доказів в спростування встановлених
обставин позивачами не надано.

Таким чином, підстави для припинення
іпотеки за Іпотечним договором №
К-2004187/S-1 від 14.12.2010р., Іпотечним
договором № К-2004187/S-2 від 14.12.2010р. та
визнання Кредитного договору № К-2004187
від 14.12.2010р. та Договору кредитної лінії
№ ВКЛ - 2004187-1 від 14.12.2010р. недійсним,
згідно викладених у позові обставин,
відсутні.

Щодо посилань позивачів на те, що
статутний капітал та майно ПВП "Сіріус"
є спільною сумісною власністю Щербини
Миколи Григоровича та Щербини Тетяни
Михайлівни, а Щербина Тетяна
Михайлівна не надавала згоди на
прийняття участі в загальних зборах та
голосуванні згідно порядку денного на
засідання загальних зборів ЗАТ
"Сіріус", то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.3. Статуту ПВП "Сіріус"
(в редакції від 20.03.2007, яка діяла на час
прийняття вказаного рішення від
14.12.2010р.), майно Підприємства належить
засновнику (власнику).
Правонаступниками майна засновника є
спадкоємці за Законом першої черги.

Згідно з п. 5.2. Статуту ПВП "Сіріус", до
компетенції директора (засновника)
відносяться укладення угод, договорів,
контрактів та інших юридичних актів і
діяння без довіреності від імені
Підприємства, представлення
Підприємства перед іншими юридичними
особами та громадянами.

Згідно зі Статутом Закритого
акціонерного товариства "Сіріус-Буд" (в
редакції 27.11.2003 року) Приватне
виробниче підприємство "Сіріус" є одним
із засновників Закритого акціонерного
товариства "Сіріус-Буд".

Відповідно до ст. 55 ГК України,
суб'єктами господарювання є юридичні
особи, створені відповідно до ЦК
України, та фізичні особи - громадяни,
які здійснюють господарську
діяльність та зареєстровані як
підприємці. Однією з організаційних
форм господарювання є підприємство (ст.
62 ГК України).

За визначенням ст. 63 ГК України,
підприємство, засноване на приватній
власності засновника, є приватним
підприємством. Підприємство є
юридичною особою, йому належить право
власності на майно, у тому числі і яке
передане засновником до статутного
фонду як внесок (ст. ст. 62, 66 ГК України).

Відповідно до ст. 66 Господарського
кодексу України, джерелами формування
майна підприємства є: грошові та
матеріальні внески засновників;
доходи, одержані від реалізації
продукції, послуг, інших видів
господарської діяльності; доходи від
цінних паперів; кредити банків та інших
кредиторів; капітальні вкладення і
дотації з бюджетів; майно, придбане в
інших суб'єктів господарювання,
організацій та громадян у
встановленому законодавством порядку;
інші джерела, не заборонені
законодавством України.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007
року, роз'яснено, що, відповідно до
положень ст. ст. 57, 61 Сімейного кодексу
України, ст. 52 ЦК України, майно
приватного підприємства чи фізичної
особи - підприємця не є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, Верховним Судом України у
постанові від 02.10.2013 року у справі №
6-79цс13 відзначено, що, навіть, і в разі
передання подружжям свого спільного
сумісного майна до статутного фонду
приватного підприємства, заснованого
одним із них, майно переходить у
приватну власність цього підприємства,
а в іншого з подружжя право власності
на майно (тобто речове право)
трансформується в право вимоги
(зобов'язальне право), сутність якого
полягає у праві вимоги виплати
половини вартості внесеного майна в
разі поділу майна подружжя (а не право
власності на саме майно) або право
вимоги половини отриманого доходу від
діяльності підприємства, або половини
майна, що залишилось після ліквідації
підприємства. Отже, реалізація
майнових прав підприємства
здійснюється в порядку, встановленому
цим Кодексом, іншими законодавчими
актами України (ч. 4 ст. 66 ГК України).
Підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України (ч.
2 ст. 67 ГК України).

Таким чином, посилання позивачів на те,
що майно ПВП "Сіріус" є спільною
сумісною власністю Щербини Миколи
Григоровича та Щербини Тетяни
Михайлівни не відповідають дійсним
обставинам справи та належні докази на
підтвердження вищевказаної позиції
позивачів у матеріалах справи
відсутні.

Також, у справі, що розглядається,
позивачами не доведено, що предмет
іпотеки за Іпотечним договором №
К-2004187/S-1 від 14.12.2010р., Іпотечним
договором № К-2004187/S-2 від 14.12.2010р. є
майном, виділеним зі спільної сумісної
власності подружжя.

Крім того, суд зазначає, що посилання в
позовній заяві на рішення
Конституційного суду України від 19.09.2012
року у справі за конституційним
зверненням ПП "ІКІО" щодо офіційного
тлумачення положення ч. 1 ст. 61
Сімейного кодексу України, відповідно
до якого об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту, в аспекті того, чи
є статутний капітал та майно
приватного підприємства об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
не спростовує зазначених висновків,
оскільки обставини у цій справі та у
справі, що розглядається, не є
тотожними.

Частиною 1 ст. 167 господарського кодексу
України передбачено, що корпоративні
права - це права особи, частка якої
визначається у статутному капіталі
(майні) господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Суд зазначає, що положеннями чинного
законодавства не передбачено надання
згоди одного з подружжя на
представництво акціонера у
акціонерному товаристві, а також на
участь в загальних зборах акціонерів
такого товариства.

Таким чином, доводи позивачів про
необхідність згоди одного з подружжя, в
даному випадку Щербини Тетяни
Михайлівни, на вчинення дій, щодо
прийняття рішень засновником ПВП
"Сіріус" визнаються судом
безпідставними.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про недоведеність порушення
прав та інтересів позивачів та
відсутність правових підстав для
припинення іпотеки - комплексу, який
розташований за адресою: Черкаська
область, Звенигородський район, с.
Водянки, вул. Хмельницького Богдана
(Леніна), будинок, 2-А, загальною площею
8940,6 кв.м.; припинення іпотеки - нежилого
будинку, універмагу "Троєщина",
загальною площею 16175,3 кв.м., який
розташований за адресою: місто Київ,
вулиця Драйзера Теодора, будинок 21
(літера А); визнання недійсним Договору
поруки №П-2004187-1 укладеного 14.12.2010 року,
між Закритим акціонерним товариством
"Сіріус-Буд" (правонаступником якого є
Приватне акціонерне товариство
"Сіріус-Буд") та Публічним акціонерним
товариством "Дельта-Банк".

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищенаведене, те, що
позивачами не доведено правомірності
своєї позиції та враховуючи
безпідставність заявлених позовних
вимог, суд дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог
Приватного виробничого підприємства
"Сіріус", Приватного акціонерного
товариства "Сіріус-Буд" до Публічного
акціонерного товариства "Дельта-Банк"
про припинення іпотеки та визнання
договору поруки № П-2004187-1 від 14.12.2010р.
недійсним.

Судовий збір за розгляд справи
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
покладається на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного
виробничого підприємства "Сіріус",
Приватного акціонерного товариства
"Сіріус-Буд" до Публічного акціонерного
товариства "Дельта-Банк" про припинення
іпотеки та визнання договору поруки №
П-2004187-1 від 14.12.2010р. недійсним відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 19.02.2014р.

Суддя
О.В. Гулевець