ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 Справа №
901/4213/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк»

в особі Відділення «Кримська
регіональна дирекція» Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібне
торгове підприємство «Сансара»

про стягнення 434948,43 грн

Суддя Доброрез І.О.

Представники:

від позивача - Довгополюк І.А. (начальн.
юрид. відділу, довіреність від 18.07.2013
№ 298/11.5.2);

від відповідача - Соловйов В.Ю.
(директор, інформація з ЄДР станом на
23.12.2013, довіреність від 03.01.2014 б/н)

СУТЬ СПОРУ: 19.12.2013 від Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» в
особі Відділення «Кримська
регіональна дирекція» Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
(далі - позивач, ПАТ «ВТБ Банк») до
господарського суду Автономної
Республіки Крим (далі - суд) надійшла
позовна заява, в якій, з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог від
12.02.2014 вих. № 16/6.1-07, позивач просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібне
торгове підприємство «Сансара»
(далі - відповідач) грошових коштів у
розмірі 434948,43 грн, що включають: 405055,00
грн заборгованості за кредитом, 1910,86
грн заборгованості за процентами, 22117,11
грн пені, 4993,83 грн трьох процентів
річних, 931,63 грн інфляційних втрат (а.с.
76-77).

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 526,
549-551, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), ст. 175
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та вказує на порушення
відповідачем взятих на себе
зобов'язань в частині повернення
кредиту та сплати процентів відповідно
до умов укладеного між сторонами
кредитного договору від 14.07.2011 № 07-06-11.

Ухвалою суду від 23.12.2013 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
учасників судового процесу надати суду
докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи неодноразово відкладався.
Черговий розгляд справи призначений на
13.02.2014.

Представник позивача під час судового
засідання підтримав вимоги позовної
заяви з урахуванням наданих уточнень
та надав пояснення, аналогічні
викладеним у позові.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги визнав у
повному обсязі, зазначивши про своє
скрутне фінансове становище та
неможливість виплати наявної
заборгованості, у зв'язку з чим
Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Оптово-роздрібне торгове
підприємство «Сансара» намагатиметься
її погасити за рахунок майна, яке
знаходиться в іпотеці за договором,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Колотило Р.Т. 14.07.2011 за реєстр. №
2262.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

14.07.2011 між ПАТ «ВТБ Банк» (Банк) і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібне
торгове підприємство «Сансара»
(Позичальник) укладений кредитний
договір № 07-06-11 (далі - Кредитний
договір; а.с. 9-16), п. 9.1 якого передбачено,
що він вважається укладеним та набирає
чинності з дати його підписання
сторонами та скріплення печатками
сторін та діє до остаточного виконання
сторонами прийнятих на себе
зобов'язань у повному обсязі.

У п.п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2 Кредитного договору
зазначено, що Банк прийняв на себе
зобов'язання надати Позичальнику
кредит у сумі 640000,00 грн, а Позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути Банку кредит
не пізніше 11.07.2014, а також сплатити
плату за кредит та виконати інші
зобов'язання у повному обсязі на умовах
та у строки/терміни, визначені
Кредитним договором. Кредит надається
у вигляді відновлювальної кредитної
лінії у межах ліміту кредитування.

Умовами Кредитного договору також
передбачено, що у період з 01.06.2012 по
30.06.2012 та з 01.06.2013 по 30.06.2013, незалежно від
графіку повернення, передбаченого п.п.
1.1.2 Кредитного договору, Позичальник
зобов'язаний здійснити повне погашення
заборгованості за кредитом, після чого
йому встановлюється ліміт
кредитування відповідно до п.п. 1.1.1
цього договору з наступного
банківського дня.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору
цільовим використанням кредиту є
поповнення обігових коштів
Позичальника.

Згідно із п. 2.1 Кредитного договору
надання кредиту Позичальнику
здійснюється у безготівковій формі на
підставі письмової заявки
Позичальника за формою додатку 1, у
межах ліміту кредитування, визначеного
на дату подання заявки, шляхом
перерахування кредиту на рахунок
Позичальника № 4709 у відділенні
«Феодосійське» ПАТ «ВТБ Банк» за
умови виконання Позичальником своїх
зобов'язань у повному обсязі та
додержання всіх умов надання кредиту,
встановлених Кредитним договором.
Надання кредиту може здійснюватись
окремими частинами (траншами), розмір
яких визначається Позичальником та
зазначається у заявці, в межах ліміту
кредитування.

Датою надання кредиту є дата списання
кредиту з позичкового рахунку за
реквізитами, зазначеними в заявці
Позичальника (п. 2.4 Кредитного
договору).

Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору
платежі по сплаті боргових зобов'язань
мають бути сплачені у повному обсязі та
вважаються здійсненими у встановлений
термін, якщо сума платежу в повному
обсязі надійшла на рахунок Банку,
визначений у п. 11.1 Кредитного договору.
Якщо день, на який припадає цей термін,
не є банківським днем, то платіж
повинен бути здійснений не пізніше
наступного банківського дня. При цьому,
проценти за користування кредитом
нараховуються Банком та сплачуються
Позичальником за весь період
фактичного користування кредитом.

Умовами Кредитного договору, зокрема,
п. 2.8 передбачено, що погашення боргових
зобов'язань Позичальника здійснюється
в наступній черговості: прострочені
проценти за користування кредитом та
комісійні винагороди (за їх наявності);
строкові проценти за користування
кредитом та комісійні винагороди (за їх
наявності); прострочена заборгованість
за кредитом; строкова заборгованість
за кредитом; витрати Банку, пов'язані з
одержанням виконання за борговими
зобов'язаннями та зверненням стягнення
на заставлене майно; пеня за
прострочення процентів та комісійних
винагород (за її наявності);
передбачені Кредитним договором
штрафи (за їх наявності). Зазначена
черговість може бути змінена Банком
шляхом направлення письмового
повідомлення Позичальнику.

За користування кредитом Позичальник
зобов'язаний сплатити Банку відповідну
плату за кредит в порядку і на умовах,
визначених Кредитним договором.

Так, у п. 3.1.1 Кредитного договору
передбачено, що плата за користування
кредитом встановлюється у вигляді
процентів, розмір яких встановлюється
умовами договору, та має статус
«диференційованої» ставки, під якою
розуміється базовий розмір процентів,
які нараховуються за умови належного
виконання Позичальником взятих на себе
зобов'язань.

Судом встановлено, що договорами від
09.11.2011 № 1 (а.с. 17), від 10.01.2012 № 2 (а.с. 18-19),
від 12.06.2012 № 3 (а.с. 20), від 02.11.2012 № 4 (а.с. 20
на звороті), від 11.12.2012 № 5 (а.с. 21) до
Кредитного договору вносились зміни.

Пунктом 3.1.2 Кредитного договору (у
редакції договору про внесення змін
від 11.12.2012 № 5) сторони визначили
базовий розмір процентів за
користування кредитом, зокрема, 25,5 %
річних для кредитів (траншів), наданих
Позичальнику з 02.11.2012 (включно).

Сплата процентів здійснюється
Позичальником у валюті кредиту на
рахунок обліку/сплати процентів,
визначеного п. 11.1 цього Договору, у
наступному порядку: проценти,
нараховані за період з 25 числа
попереднього місяця, але не пізніше
останнього банківського дня того ж
місяця включно; залишок нарахованих
процентів сплачується в день повного
повернення заборгованості за кредитом
(п. 3.3 Кредитного договору).

Крім того, п. 1.3 Кредитного договору
передбачено, що виконання
Позичальником своїх зобов'язань за
Кредитним договором забезпечується
іпотекою нерухомості (комплекс
нежитлових будівель і споруд,
загальною площею 554,3 кв. м), яка
знаходиться за адресою: Автономна
Республіка Крим, м. Феодосія, вул.
Кочмарського, буд. 55, реєстраційний
номер в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 12894169, та належить
Позичальнику на праві власності,
заставною вартістю 991794,00 грн. Так, 14.07.2011
між ПАТ «ВТБ Банк» (Іпотекодержатель) і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібне
торгове підприємство «Сансара»
(Іпотекодавець) був укладений
іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Колотило Р.Т. за реєстр. № 2262. За
умовами іпотечного договору
Іпотекодавець передав в іпотеку
належне йому на праві власності
нерухоме майно, визначене у п. 1.3
Кредитного договору (а.с. 22-24).

Судом також встановлено, що Банк за
період з 27.06.2012 по 13.03.2013 надав
Позичальнику кредит (транш) у
загальному розмірі 626655,00 грн, що
підтверджується відповідними
меморіальними ордерами, а саме: від
27.06.2012 № 19940 на суму 110000,00 грн (а.с. 70),
від 04.07.2012 № 4072 на суму 40000,00 грн (а.с. 69),
від 11.07.2012 № 5652 на суму 90000,00 грн (а.с. 68),
від 14.08.2012 № 30286 на суму 125000,00 грн (а.с. 65),
від 23.08.2012 № 35809 на суму 100000,00 грн (а.с. 63),
від 12.12.2012 № 7050 на суму 50000,00 грн (а.с. 62),
від 21.02.2013 № 54910 на суму 50000,00 грн (а.с. 61),
від 13.03.2013 № 30627 на суму 61655,00 грн (а.с. 60).
Даний факт Позичальником під час
розгляду справи не спростований.

У свою чергу, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібне
торгове підприємство «Сансара» за
період з 12.07.2012 по 17.08.2012 повернуло Банку
грошові кошти у загальному розмірі
221600,00 грн, що підтверджується
меморіальними ордерами від 12.07.2012 № 1339
на суму 90000,00 грн (а.с. 67), від 14.08.2012 № 1384
на суму 31600,00 грн (а.с. 66) та від 17.08.2012 №
1391 на суму 100000,00 грн (а.с. 64). Інших
доказів, які б підтверджували оплату
заборгованості по кредиту,
Позичальником надано суду не було.

За таких обставин, заборгованість
Позичальника перед Банком з повернення
кредиту складає 405055,00 грн (626655,00 грн -
221600,00 грн = 405055,00 грн).

Крім того, у Позичальника перед Банком
станом на 12.04.2014 наявна строкова
заборгованість по сплаті процентів у
розмірі 1910,86 грн (а.с. 76-77).

Вищевказана заборгованість
відповідачем сплачена не була, у
зв'язку з чим ПАТ «ВТБ Банк»
звернулось до суду з відповідним
позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між
сторонами договір за своєю правовою
природою є кредитним договором, який
недійсним у судовому порядку не
визнавався, доказів протилежного
сторонами суду надано не було, у зв'язку
з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.10561 ЦК України
процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором. Розмір процентів,
тип процентної ставки (фіксована або
змінювана) та порядок їх сплати за
кредитним договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Аналогічне положення стосовно
господарських зобов'язань міститься у
ст. 193 ГК України.

Як встановлено судом, позивач виконав
свої зобов'язання в частині надання
грошових коштів у межах кредитного
ліміту, встановленого Кредитним
договором, проте, відповідач суму
кредиту повернув не повністю та
доказів протилежного суду не надав, у
зв'язку з чим вимога ПАТ «ВТБ Банк» про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом у розмірі
405055,00 грн підтверджена матеріалами
справи. Наявність вищевказаної
заборгованості у зазначеному розмірі
визнана відповідачем у судовому
засіданні від 13.02.2014.

За приписами ч. 4 ст. 78 ГПК України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

З урахуванням викладеного, оскільки
дії відповідача щодо визнання позову
не суперечать законодавству та не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб, а сама
заборгованість є доведеною та
обґрунтованою, що підтверджується
наявними у матеріалах справи
документами, суд вважає вимоги ПАТ «ВТБ
Банк» щодо стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом у розмірі
405055,00 грн, такими, що підлягають
задоволенню.

Заборгованість відповідача зі сплати
процентів за користування кредитом
станом на 12.02.2014 складає 1910,86 грн.
Доказів протилежного відповідач суду
не надав. У зв'язку із зазначеним, суд
вважає вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача процентів
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у
вищевказаному розмірі.

Стосовно заявлених позивачем вимог в
частині стягнення з відповідача пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за Кредитним договором, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виходячи з фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку про те, що в
установлені Кредитним договором
строки відповідач взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредиту
не виконав, тобто є таким, що порушив
(прострочив виконання) зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.ч.
1, 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 7.1 Кредитного договору
передбачено, що у разі прострочення
Позичальником зобов'язань з повернення
кредиту Позичальник сплачує Банку пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ (що діяла у період, за який
сплачується пеня) за кожен календарний
день прострочення заборгованості за
кредитом, враховуючи день повернення
кредиту з розрахунку факт/365.
Аналогічні правила визначені у ст. 3
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/9-ВР.

Водночас, ч. 6 ст. 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені за період з 01.07.2013 по
27.11.2013 у сумі 22117,11 грн (а.с. 27), суд вважає
його вірним, а тому вимоги ПАТ «ВТБ
Банк» про стягнення пені підлягають
задоволенню у зазначеному вище
розмірі.

У той час, щодо вимог позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат і трьох процентів річних суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок трьох процентів річних за
період з 01.07.2013 по 27.11.2013 у сумі 4993,83 грн
(а.с. 28), суд вважає його вірним, а тому
вимоги ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення
процентів річних підлягають
задоволенню у зазначеному вище
розмірі.

Розрахунок інфляційних втрат (а.с. 29)
суд визнає також вірним, у зв'язку з чим
позовні вимоги банку також є
обґрунтованими, а тому суд задовольняє
позовні вимоги щодо стягнення
інфляційних втрат у розмірі 931,63 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, позовні
вимоги ПАТ «ВТБ Банк» є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню з
відповідача.

У той час, оскільки спір виник
внаслідок неправомірних дій
відповідача та ураховуючи задоволення
судом позовних вимог у повному обсязі,
витрати позивача по сплаті судового
збору відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, 115-116 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібне
торгове підприємство «Сансара» на
користь Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» в особі
Відділення «Кримська регіональна
дирекція» Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» грошові кошти у
розмірі 434948,43 грн (чотириста тридцять
чотири тисячі дев'ятсот сорок вісім грн
43 коп.), у т.ч. 405055,00 грн простроченої
заборгованості за кредитом, 1910,86 грн
строкової заборгованості за
процентами, 22117,11 грн пені, 4933,83 грн
трьох процентів річних, 931,63 грн
інфляційних втрат.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібне
торгове підприємство «Сансара» на
користь Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» в особі
Відділення «Кримська регіональна
дирекція» Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» витрати по
сплаті судового збору у розмірі 8831,20
грн (вісім тисяч вісімсот тридцять одна
грн 20 коп.).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 18.02.2014.

Суддя
І.О. Доброрез