ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р.Справа №
5016/43/2012(17/5)Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду у
складі:

головуючого судді: Шевченко В. В.

суддів: Головея В.М., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Сімцис Ю.В.,

від Ленінського ВДВС: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю " Рим 2000"

на ухвалу господарського суду
Миколаївської області

від 09 січня 2014 року

у справі № 5016/43/2012(17/5)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю " Рим 2000"

до Публічного акціонерного товариства
"Миколаївгаз"

за участю Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції

про стягнення 110.728 грн. 36 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 21.03.2012 р. у
справі № 5016/43/2012(17/5), яке постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 08.05.2012 р. та постановою Вищого
господарського суду України від 26.07.2012
р. залишено без змін, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю " Рим 2000" (далі ТОВ,
позивач) задоволені частково та з
Публічного акціонерного товариства
"Миколаївгаз" (далі ПАТ, відповідач) на
користь ТОВ стягнуто: 14.769 грн. 70 коп. - 3 %
річних, 51.689 грн. 51 коп. - збитків від
інфляції, 10.088 грн. - понесених витрат на
послуги адвоката та 1.329 грн. 18 коп. -
понесених судових витрат на сплату
судового збору, а в решті частині
позову - відмовлено.

10.04.2012 р. на виконання
вищезазначеного судового рішення
видано відповідний наказ.

01.11.2012 р. ТОВ звернулося до
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі ВДВС)
із заявою про виконання
вищезазначеного судового рішення в
примусовому порядку.

Постановою ВДВС від 02.11.2012 р.
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання судового
рішення та наданий відповідачеві строк
для його добровільного виконання до
09.11.2012 р. включно.

03.01.2014 р. відповідач у
добровільному порядку погасив борг
частково у сумі 41.796 грн. 39 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 5551 від 03.01.2014 р.

08.01.2014 р. ПАТ звернулось до
господарського суду Миколаївської
області із заявою про розстрочку
виконання рішення господарського суду
Миколаївської області від 21.03.2012 р. у
справі № 5016/43/2012(17/5) строком на 10
місяців, починаючи з 01.01.2014 р. шляхом
щомісячного часткового перерахування
коштів, посилаючись тяжке фінансове
становище та неможливість своєчасного
виконання рішення суду щодо сплати
стягнутої суми заборгованості,
оскільки примусове виконання
зазначеного рішення одним платежем
може ускладнити діяльності
підприємства відповідача та призвести
до його банкрутства. Така ситуація
склалася на підприємстві відповідача
через невиконання споживачами
зобов'язань зі своєчасної сплати
заборгованості за спожитий газ, усі ці
обставини роблять неможливим
своєчасне виконання рішення суду.

08.01.2014 р. ПАТ уточнив вимоги
заяви та просив розстрочити виконання
рішення господарського суду
Миколаївської області від 21.03.2012 р. у
справі № 5016/43/2012(17/5) строком на 10
місяців, починаючи з 01.02.2014 р. шляхом
щомісячного часткового перерахування
коштів за наступним графіком:

- у лютому 2014 р. у сумі 3.608 грн.;

- у березні 2014 р. у сумі 3.608 грн.;

- у квітні 2014 р. у сумі 3.608 грн.,

- у травні 2014 р. у сумі 3.608 грн.,

- у червні 2014 р. у сумі 3.608 грн.,

- у липні 2014 р. у сумі 3.608 грн.,

- у серпні 2014 р. у сумі 3.608 грн..

- у вересні 2014 р. у сумі 3.608 грн.,

- у жовтні 2014 р. у сумі 3.608 грн.,

- у листопаді 2014 р. у сумі 3.608 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 09.01.2014 р.
(суддя Коваль Ю.М.) заява ПАТ задоволена
у повному обсязі та виконання рішення
господарського суду Миколаївської
області від 21.03.2012 р. рострочено на 10
місяців відповідно до вищенаведеного
графіку.

Ухвала суду мотивована тим, що
матеріали справи свідчать про
недостатність у ПАТ грошових коштів на
розрахункових рахунках в установах
банку та знаходження останнього у
скрутному фінансовому становищі та
враховуючи значну соціальну роль та
стратегічне значення діяльності ПАТ
для економіки та суспільного життя
мешканців Миколаївської області,
зокрема щодо закупівлі та постачання
природного газу для потреб населення,
лікарень та інших споживачів, а також,
враховуючи, погашення боржником у
добровільному порядку більшої частини
боргу ТОВ та ймовірність отримання ПАТ
доходу і погашення заборгованості
перед ТОВ у повному обсязі, місцевий
суд дійшов до висновку, що наведені
боржником обставини ускладнюють
виконання рішення, що в свою чергу
вказує на неможливість виконання цього
рішення суду заявником на теперішній
час разовим платежем та задовольнив
заяву ПАТ про надання йому розстрочки
виконання судового рішення на 10
місяців.

В апеляційній скарзі ТОВ
посилаючись на те, що ухвала місцевого
суду прийнята з порушенням норм як
процесуального, так і матеріального
права просить скасувати оскаржувану
ухвалу та відмовити у задоволенні
заяви боржника про розстрочку
виконання рішення суду, оскільки
наведені боржником обставини не є
винятковими і не можуть бути підставою
для надання розстрочки виконання
судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу
ПАТ просив ухвалу місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
ТОВ без задоволення. В судовому
засіданні представник ПАТ доводи
викладені у відзиві підтримав у
повному обсязі.

Представники скаржника та ВДВС в
судове засідання не з'явилися, хоча
були своєчасно та належним чином
повідомлені про день, час та місце
розгляду справи, а тому не скористались
своїм правом на участь у розгляді
справи апеляційним судом.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представника ПАТ, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при прийнятті оскаржуваної
ухвали, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга необґрунтована та не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи і правильно встановлено судом
першої інстанції рішенням
господарського суду Миколаївської
області від 21.03.2012 р. у справі №
5016/43/2012(17/5), яке постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
08.05.2012 р. та постановою Вищого
господарського суду України від 26.07.2012
р. залишено без змін, позовні вимоги
ТОВ задоволені частково та з ПАТ на
користь ТОВ стягнуто: 14.769 грн. 70 коп. - 3 %
річних, 51.689 грн. 51 коп. - збитки від
інфляції, 10.088 грн. - понесених витрат на
послуги адвоката та 1.329 грн. 18 коп. -
понесених судових витрат на сплату
судового збору, а в решті частині
позову - відмовлено.

10.04.2012 р. на виконання
вищезазначеного судового рішення
видано відповідний наказ.

01.11.2012 р. ТОВ звернулося до ВДВС
із заявою про виконання
вищезазначеного судового рішення в
примусовому порядку.

Постановою ВДВС від 02.11.2012 р.
було відкрито виконавче провадження з
примусового виконання судового
рішення та надано відповідачеві строк
для його добровільного виконання до
09.11.2012 р. включно.

03.01.2014 р. відповідач у
добровільному порядку погасив борг
частково у сумі 41.796 грн. 39 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 5551 від 03.01.2014 р.

Решта частина боргу стягнута
вищезазначеним судом рішенням у
розмірі 36.080 грн. залишена не погашеною.

Відповідно до вимог ст. 121 ГПК
України господарський суд має право за
заявою сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п. 7.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення.

З матеріалів справи вбачається,
що в підтвердження своїх доводів
заявник надав суду відповідні
документи, зокрема: звіт про фінансові
результати за 12 місяців 2012 р.

Разом з тим, боржником подані
документи про ймовірне надходження на
баланс підприємства відповідача
грошових коштів у сумах 291.597 грн. 49 коп.
та 1.220.481 грн. 87 коп. відповідно за
поданими до господарського суду м.
Києва позовами ПАТ про стягнення з ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" штрафних
санкцій за порушення строків виконання
зобов'язання в частині оплати коштів за
надані ПАТ послуги з транспортування
природного газу споживачам ПАТ "НАК
"Нафтогаз України".

З огляду на вищевикладене,
місцевий суд, надаючи оцінку доказам
відповідача про неспроможність
останнього виконати рішення
господарського суду на теперішній час
дійшов до обґрунтованого висновку, що
такі обставини дійсно ускладнюють
виконання рішення суду у даній справі з
огляду на фінансову неспроможність
відповідача виконати рішення суду, що в
свою чергу вказує на неможливість
виконання вказаного рішення суду
замовником на теперішній час разовим
платежем з незалежної від нього волі.

При цьому, місцевий суд
правомірно виходив з того, що
дотримання принципу обов'язкового
виконання судового рішення не повинно
призводити до припинення фінансування
першочергових зобов'язань боржника за
відсутності реальної можливості
виконати судовий акт неминуче і
одночасно, тобто розстрочка виконання
судового рішення дозволить
акумулювати необхідні фінансові кошти
для повного його виконання, внаслідок
чого протилежні доводи скаржника до
уваги прийнятими бути не можуть,
оскільки не ґрунтуються на матеріалах
справи та зазначеному законодавстві
України.

Будь-яких доказів, які б
свідчили, що розстрочення виконання
рішення суду може привести до
негативних наслідків для позивача
матеріали справи не містять та в
порушення приписів ст. 33 ГПК України
останнім не надано.

При викладених обставинах,
колегія суддів вважає, що ухвала
місцевого суду прийнята з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, відповідає фактичним обставинам
і матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для її
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101-
106 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 09.01.2014 року у
справі № 5016/43/2012 (17/5) - залишити без змін,
а апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю " Рим 2000" -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 21.02.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.