КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2014 р. Справа№ 5011-70/17231-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Острянко М.М.,
довіреність № б/н від 05.12.2013;

від відповідача - Гаджук П.П.,
довіреність № 10-174 від 22.02.2013; Олєйніков
Є.В., довіреність № 10-132 від 17.02.2014,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Солстрой" на рішення
господарського суду міста Києва від
18.11.2013 у справі № 5011-70/17231-2012 (колегія
суддів у складі: головуючий суддя -
Капцова Т.П., судді - Марченко О.В.,
Дупляк О.М.) за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
"Будтехносервіс" до товариства з
обмеженою відповідальністю "Солстрой"
про стягнення 585 832 грн. 89 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Будтехносервіс"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Солстрой"
про стягнення 585 832,89 грн., з яких: 519 820,00
грн. - сума основного боргу, 32 671,26 грн. -
інфляційні втрати, 33 341,63 грн. - 3% річних
(з урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.11.2013 у справі №
5011-70/17231-2012 позов задоволено повністю;
вирішено стягнути з відповідача на
користь позивача 519 820 грн. 00 коп.
основного боргу, 32 671 грн. 26 коп.
інфляційних втрат та 33 341 грн. 63 коп. 3%
річних.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення по даній справі виходив з того,
що відповідач не виконав своє грошове
зобов'язання, строк виконання якого на
момент звернення позивача з даним
позовом до суду настав, щодо оплати
заборгованості за виконані роботи, а
також коштів гарантійного фонду.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва від 18.11.2013 у справі №
5011-70/17231-2012 скасувати та прийняти нове,
яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема,
тим, що позивач погодившись з
недоліками виконаних робіт, але
відмовившись їх усувати, відповідно до
п. 6.4 договору, позбавився
права на отримання коштів
Гарантійного фонду у розмірі 386 482 грн. 00
коп.

Крім того, апелянт посилається на те, що
на підставі заяви про припинення
зобов'язання зарахуванням від 17.05.2011 №
17-10/2011 між сторонами відбулось
зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 519 820 грн. 00 коп., а
отже відповідач вважає, що його
зобов'язання перед позивачем щодо
оплати виконаних робіт відсутнє.

Представники апелянта - відповідача у
справі в судовому засіданні 24.02.2014
підтримали вимоги за апеляційною
скаргою.

Представник позивача в судовому
засіданні 24.02.2014 проти апеляційної
скарги заперечив та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Солстрой", як
підрядником та товариством з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Будтехносервіс", як
субпідрядником 14.12.2009 укладено договір
підряду № 14/12/09.

Згідно п. 1.1 договору субпідрядник
зобов'язався організувати та виконати
повний комплекс робіт з використанням
власних матеріалів та обладнання,
необхідних для введення об'єкту
"Будівництво торгівельного комплексу
по вул. Полярній в Оболонському районі
міста Києва" в експлуатацію, у
відповідності із додатками до цього
Договору, ДБН України та вимогами
підрядника будівництва.

Відповідно до п. 3.1 договору тверда
договірна ціна робіт, передбачених до
виконання даним Договором, погоджена
сторонами становить: 3
458 333,33 грн., крім того ПДВ 20 % - 691 666,67 грн.,
всього з ПДВ 20 % - 4 150 000,00 грн.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що
підрядник приймає та оплачує роботи
виконані субпідрядником, у наступному
порядку. Під час виконання робіт за
Договором субпідрядник надає
підряднику щомісячно акт виконаних
робіт (КБ-2в) та по завершенню кожного
етапу робіт за Договором надає акт
виконаних робіт та довідку ф.КБ-3
обчислену в установленому порядку.

Розрахунки за виконані роботи
здійснюються на підставі підписаних
підрядником ф.№КБ-2в, КБ-3, які подає
субпідрядник не пізніше 25 числа
звітного місяця, а підрядник розглядає
і підписує, за умови підписання
генпідрядної ф. КБ-3, протягом 5 днів з
дати отримання, або надає мотивовану
відмову від приймання робіт. Підрядник
розраховується з субпідрядником за
виконані роботи, з урахуванням
авансових платежів (за їх наявності) в
15-денний термін після підписання
підрядником Акту про прийняття
виконаних робіт та надходження від
генпідрядника/замовника будівництва
коштів, шляхом безготівкового
перерахунку коштів на його
розрахунковий рахунок (п. 4.2.1 договору).

Згідно п. 4.2.2 договору розрахунки
здійснюються до часу виконання
субпідрядником та прийняття
підрядником робіт передбачених даним
договором, вартість яких буде
становити 90 % договірної ціни Договору,
вказаної у п. 3.1.

Відповідно до п. 4.3 договору при
здійсненні розрахунків за фактично
виконані роботи підрядник утримує для
формування гарантійного фонду 10 %
вартості виконаних у звітному періоді
робіт.

Кошти Гарантійного фонду
перераховуються субпідряднику після
дати введення об'єкту в експлуатацію,
при умові надходження коштів
гарантійного фонду підряднику
генпідрядником:

- 75 % гарантійного фонду - через 30 днів
після дати введення об'єкту в
експлуатацію, при умові надходження
коштів гарантійного фонду від
генпідрядника;

- 25 % гарантійного фонду через шість
місяців після дати введення об'єкту в
експлуатацію, при умові надходження
коштів гарантійного фонду від
генпідрядника.

На виконання умов договору товариство
з обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
"Будтехносервіс" виконало роботи на
загальну суму 3 864 820 грн. 00 коп. (з яких
сума коштів гарантійного фонду у
розмірі 10 % від вартості виконаних
робіт складає 386 482 грн. 00 коп.).

Виконання робіт на зазначену суму
підтверджується наступними
підписаними та скріпленими печатками
сторін Актами приймання виконаних
будівельних робіт:

- Акт приймання виконаних
будівельних робіт за квітень 2010р. №1
від 30.04.2010р. на суму 1196 302 грн. 00 коп.;

- Акт приймання виконаних
будівельних робіт за травень 2010р. №2
від 31.05.2010р. на суму 1 145 712 грн. 50 коп.;

- Акт приймання виконаних
будівельних робіт за липень 2010р. №3 від
31.07.2010р. на суму 510 892 грн. 50 коп.;

- Акт приймання виконаних
будівельних робіт за серпень 2010р. №4
від 31.08.2010р. на суму 1 011 913 грн. 00 коп.

Відповідачем частково оплачено
виконані позивачем роботи на загальну
суму 3 345 000 грн. 00 коп.

Решта заборгованості в сумі 519 820 грн. 00
коп. (частково за Актом приймання
виконаних будівельних робіт за
серпень 2010р. №4 від 31.08.2010р.)
відповідачем не оплачена.

Так, зазначена сума заборгованості (519
820 грн. 00 коп.) складається
безпосередньо з коштів за виконані
роботи (133 338 грн. 00 коп.) та коштів
гарантійного фонду (386 482 грн. 00 коп.).

Враховуючи неоплату відповідачем
зазначеної суми заборгованості,
позивач звернувся до суду з даним
позовом про стягнення коштів у розмірі
519 820 грн. 00 коп.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення прав та обов'язків, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК
України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що
підрядник розраховується з
субпідрядником за виконані роботи, з
урахуванням авансових платежів (за їх
наявності) в 15-денний термін після
підписання підрядником Акту про
прийняття виконаних робіт та
надходження від
генпідрядника/замовника будівництва
коштів, шляхом безготівкового
перерахунку коштів на його
розрахунковий рахунок.

Відповідно до п. 4.3 договору при
здійсненні розрахунків за фактично
виконані роботи підрядник утримує для
формування гарантійного фонду 10 %
вартості виконаних у звітному періоді
робіт.

Кошти Гарантійного фонду
перераховуються субпідряднику після
дати введення об'єкту в експлуатацію,
при умові надходження коштів
гарантійного фонду підряднику
генпідрядником:

- 75 % гарантійного фонду - через 30 днів
після дати введення об'єкту в
експлуатацію, при умові надходження
коштів гарантійного фонду від
генпідрядника;

- 25 % гарантійного фонду через шість
місяців після дати введення об'єкту в
експлуатацію, при умові надходження
коштів гарантійного фонду від
генпідрядника (п. 4.4 договору).

Враховуючи те, що позивачем виконано
роботи на загальну суму 3 864 820 грн. 00
коп., сума коштів гарантійного фонду у
розмірі 10 % від вартості виконаних
робіт складає 386 482 грн. 00 коп.

Кошти у розмірі 133 338 грн. 00 коп. є
заборгованістю безпосередньо за
виконані позивачем роботи.

Зазначені суми і складають ціну позову
(386 482 грн. 00 коп. + 133 338 грн. 00 коп. = 519 820
грн. 00 коп.).

З огляду на положення п. 4.2.1 договору
заборгованість за виконані позивачем
роботи в сумі 133 338 грн. 00 коп. за Актом
приймання виконаних будівельних робіт
за серпень 2010р. №4 від 31.08.2010р. повинна
бути оплачена відповідачем у строк до
16.09.2010.

Порядок оплати коштів гарантійного
фонду передбачено п. 4.4 договору.

Виходячи з формулювання наведеної
умови договору відлік строку виконання
відповідачем свого грошового
зобов'язання з оплати коштів
гарантійного фонду має починатися від
настання події (юридичного факту), а
саме лише після введення в
експлуатацію об'єкта будівництва.

Так, об'єкт будівництва за даним
договором введено в експлуатацію
17.09.2010, що підтверджується
Сертифікатом відповідності КВ 000367,
виданим Інспекцією державного
архітектурного контролю у м. Києві.

Таким чином, враховуючи положення п. 4.4
договору, відповідач повинен був
оплатити позивачу 75 % коштів
гарантійного фонду у розмірі 289 861 грн.
50 коп. до 18.10.2010р. (через 30 днів після
дати введення об'єкту в експлуатацію), а
25 % коштів гарантійного фонду у розмірі
96 620 грн. 50 коп. - до 18.03.2011р. (через шість
місяців після дати введення об'єкту в
експлуатацію).

Враховуючи вищевикладене, на момент
звернення позивача з даним позовом до
суду строк виконання відповідачем
зобов'язання з оплати як коштів за
виконані позивачем роботи в сумі 133 338
грн. 00 коп., так і коштів гарантійного
фонду в сумі 386 482 грн. 00 коп. настав,
проте зобов'язання виконано так і не
було.

Доводи апелянта про те, що позивач
погодившись з недоліками виконаних
робіт, але відмовившись їх усувати,
відповідно до п. 6.4 договору, позбавився
права на отримання коштів
Гарантійного фонду у розмірі 386
482 грн. 00 коп., відхиляються колегією
суддів з огляду на наступне.

Згідно з п. 6.3 договору, на недоробки, що
виявлені під час будівництва, або на
протязі гарантійного періоду,
складається дефектний акт і
субпідрядник повинен їх усунути, за
свій рахунок та в погоджені із
підрядником строки.

Відповідачем дефектний акт з приводу
виявлених недоліків до суду не надано.

Докази звернення до позивача з вимогою
про складення зазначеного дефектного
акту в матеріалах справи також
відсутні.

Крім цього, підлягають відхиленню за
необґрунтованістю доводи апелянта про
те, що на підставі заяви про припинення
зобов'язання зарахуванням від 17.05.2011 №
17-10/2011 між сторонами відбулось
зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 519 820 грн. 00 коп.

Так, відповідач посилається на те, що
ним у зв'язку з простроченням позивачем
терміну виконання робіт, на підставі п.
п. 7.11 та 7.12 договору нараховано пеню в
сумі 557 123 грн. 28 коп. та штраф в сумі 415 000
грн. 00 коп.

Згодом, відповідачем, як зазначає
апелянт, направлено на адресу
позивача заяву про припинення
зобов'язання зарахуванням №17-10/2011 від
17.05.2011р. на суму 519 820 грн. 00 коп.

На підтвердження направлення позивачу
заяви від 17.05.11 № 17-10/2011 відповідач
посилається на службову записку
референта Кушнаренко О.В., в якій
останній повідомляє про направлення
заяви про зарахування позивачу 17.05.2011р.

Разом з тим, до даної службової записки
відповідачем надано фіскальний чек з
описом вкладення у цінний лист, який
підтверджує направлення вказаної
заяви позивачу лише 10.11.2012р.

Позивач отримання заяви про
зарахування заперечує та просить
застосувати строк позовної давності,
оскільки вважає, що на момент
проведення зарахування строк позовної
давності сплив, що в свою чергу
унеможливлює його проведення.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного
кодексу України спеціальна позовна
давність в один рік встановлена,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу
України за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

З вимогою про стягнення штрафних
санкцій особа може звернутися до суду
протягом одного року з моменту
невиконання зобов'язання.

Аналогічна позиція наведена в
постанові Верховного Суду України від
27.04.2012 у справі № 3-27гс12.

Враховуючи те, що про порушення
термінів виконання робіт позивачем та
не передачу виконавчої документації
відповідачу стало відомо після
підписання останнього Акту приймання
виконаних будівельних робіт № 4 від
31.08.2010, то відповідно з 01.09.2010 почав
перебіг строк позовної давності за
вимогами про стягнення штрафних
санкцій.

Отже, з огляду на те, що ч. 2 ст. 258
Цивільного кодексу України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
встановлена позовна давність в один
рік, строк позовної давності за
вимогами відповідача про стягнення
штрафних санкцій сплинув 01.09.2011.

Заява про зарахування зустрічних
однорідних вимог відповідачем
направлена на адресу позивача лише
10.11.2012, що підтверджується фіскальним
чеком з описом вкладення у цінний лист.

Службова записка референта не є
належним доказом підтвердження
направлення позивачу 17.05.2011р. заяви про
припинення зобов'язання зарахуванням
від 17.05.11 № 17-10/2011.

Отже, на момент проведення зарахування
зустрічних однорідних вимог, строк
позовної давності за вимогами
відповідача про стягнення штрафних
санкцій сплинув.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.602 ЦК України,
зарахування зустрічних однорідних
вимог у разі спливу позовної давності
не допускається.

За наведених обставин, зарахування
зустрічних однорідних вимог на суму 519
820 грн. 00 коп. між сторонами не відбулось
у зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача
заборгованості в сумі 519 820 грн. 00 коп.

Також, окрім суми основного боргу,
позивачем заявлено до стягнення
3% річних в сумі 39 208 грн. 24 коп. та
інфляційні втрати в сумі 25 592 грн.
62 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, як і трьох процентів річних
від простроченої суми, здійснюється
незалежно від тієї обставини, чи був
передбачений договором відповідний
захід відповідальності.

З огляду на те, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання перед позивачем за
договором, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача 3% річних в сумі 39 208 грн. 24 коп.
та інфляційних втрат в сумі 25 592 грн. 62
коп., розрахунок яких перевірений судом
та не суперечить чинному
законодавству.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
покладаються на відповідача
(апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Солстрой"
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від
18.11.2013 у справі № 5011-70/17231-2012 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - відповідача
у справі.

3. Матеріали справи № 5011-70/17231-2012
повернути до господарського суду міста
Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
М.А. Дідиченко

М.А. Руденко