ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"07" лютого 2014 р.
Справа № 911/4406/13

за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Алгей-Агро», м. Херсон

до відповідача приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», м. Васильків
Київської області

за участю третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача -
Регіональної торгово-промислової
палати Миколаївської області, м.
Миколаїв

за участю третьої особи 2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - відділу
Державної виконавчої служби
Березанського районного управління
юстиції, смт. Березанка Миколаївської
області;

про стягнення 1288803,00
грн. вартості втраченого майна

Суддя О.В. Конюх

за участю представників сторін:

від позивача: Єщенко О.В.,
уповноважена, довіреність від 01.08.2013р.
№8;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Алгей-Агро», м.
Херсон, звернувся до господарського
суду Київської області з позовною
заявою від 30.10.2013р. № 77 до відповідача -
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція», м. Васильків Київської
області, в якій просить суд стягнути з
відповідача вартість втраченого майна
за договором відповідального
зберігання в сумі 1 288 803,00 грн., а також
покласти на відповідача витрати на
сплату судового збору в сумі 25776,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання постанови державного
виконавця, винесеної в межах
виконавчого провадження № 33714112 про
стягнення з позивача заборгованості
за наказом господарського суду
Миколаївської області від 18.10.2010р. по
справі №12/123/10, було накладено арешт на
майно позивача - врожай соняшнику 2012р. в
кількості 374870,00 кг. В межах виконавчого
провадження здійснено оцінку
вказаного майна, якою встановлено, що
вартість 178900,00 кг соняшника становить
615058,00 грн. а інших 195970,00 кг соняшника -
673745,00 грн. (всього 1288803,00 грн.). 24.10.2012р.
між ВДВС Березанського РУЮ та ПП
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
укладено договір відповідального
зберігання майна - врожаю соняшника
2012р. в кількості 374870,00 кг. У зв'язку з
погашенням боргу та закінченням
виконавчого провадження постановою
державного виконавця від 06.02.2013р. було
доручено відповідальному зберігачу
передати врожай соняшника
представникам товариства з обмеженою
відповідальністю «Алгей-Агро».

11.02.2013р. державним виконавцем було
складено акт про те, що передача майна
не може відбутися у зв'язку з
невідповідними погодними умовами.
Позивач твердить, що ще двічі
зверталось до ВДВС Березанського РУЮ
та ПП «Спеціалізоване підприємство
Юстиція», Однак відповідальний
зберігач майно, передане на зберігання,
не повертав. 22.10.2013р., відповідач надав
позивачу соняшник в кількості 41490,00 кг,
перевірку якості якого позивач доручив
експертам Регіональної
торгово-промислової палати
Миколаївської області. Експертним
висновком Регіональної
торгово-промислової палати було
встановлено, що показники якості та
кількості насіння соняшнику не
відповідають показникам соняшнику,
який був переданий на зберігання, та
взагалі унеможливлюють подальше його
використання. За таких обставин,
позивач вважає, що передане на
зберігання майно відповідачем було
втрачено, у зв'язку з чим відповідач на
підставі ст.ст. 950, 951 ЦК України має
відшкодувати позивачу вартість
втраченого майна в сумі 1288803,00 грн.

В додатковому обґрунтуванні до
позовної заяви від 12.12.2013р. №88 позивач
додатково пояснює, що поклажодавцем за
спірним договором відповідального
зберігання є ВДВС Березанського РУЮ,
однак власником майна, переданого на
зберігання, є позивач, відповідно
відповідач в порядку ст.ст. 22, 1166 ЦК
України має відшкодувати позивачу
шкоду, завдану майну, що належить йому
на праві власності.

Ухвалою від 27.11.2013р. порушено
провадження у справі № 911/4406/13 та
призначено справу до розгляду.

Від третьої особи - відділу ДВС
Березанського районного управління
юстиції до суду надійшли письмові
пояснення по суті позовної заяви, в
яких третя особа твердить, що постанову
про передачу описаного та арештованого
майна боржнику від 06.02.2013р. було
направлено відповідачу 07.02.2013р. із
супровідним листом від 06.02.2013р. № 2190/05-30,
однак станом на 11.12.2013р. відділ ДВС не
було повідомлено про виконання
постанови про передачу описаного та
арештованого майна боржнику,
підтверджуючих документів до ВДВС не
надходило. Також третьою особою було
подано суду копію матеріалів
виконавчого провадження.

Ухвалою від 17.12.2013р. розгляд справи було
відкладено, залучено до участі у справі
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Регіональну
торгово-промислову палату
Миколаївської області.

Від третьої особи - Регіональної
торгово-промислової палати
Миколаївської області надійшли
письмові пояснення від 10.01.2014р. № 17/07, в
яких третя особа твердить, що за
заявкою позивача експертом проведено
відбір проб насіння соняшнику для
лабораторного дослідження, здійснено
його переваження та проведена
фотозйомка. За результатами було
встановлена невідповідність партії
насіння вимогам ДСТУ 7011:2009.

В судове засідання 21.01.2014р. з'явився
представник відповідача, який відзив
на позов і витребувані судом документи
не подав. З метою належної підготовки
до судового розгляду представником
відповідача подано клопотання про
продовження строку розгляду справи,
яке судом задоволено. Ухвалою від
21.01.2014р. суд продовжив строк розгляду
справи на 15 днів, відклав розгляд
справи на 07.02.2014р. та втретє зобов'язав
відповідача подати документи,
необхідні для розгляду справи, в тому
числі акт прийому-передачі майна, за
яким здійснювалась передача насіння
соняшника товариству з обмеженою
відповідальністю «Алгей-Агро» з
відповідального зберігання за
договором від 24.10.2012р., наявні у
відповідача інші документи та докази,
що стосуються предмету спору, втретє
пропонував відповідачу подати відзив
на позов з документальним та правовим
обґрунтуванням заперечень.

В судове засідання 07.02.2014р. представник
відповідача не з'явився, вимоги суду,
викладені в ухвалі від 21.01.2014р. не
виконав, відзив на позов та витребувані
судом документи не подав, про причини
нез'явлення суд належним чином не
повідомив, хоча про день, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, про що
додатково свідчить підпис
повноважного представника
відповідача, який 05.02.2014р. знайомився з
матеріалами справи.

Відповідно до пункту 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи обмежений статтею 69 ГПК
України строк розгляду справи, те, що
всі особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду, те, що
розгляд справи неодноразово
відкладався для надання часу
відповідачу належним чином
підготуватися до судового розгляду, та
те, що матеріалів справи достатньо для
вирішення спору по суті, відповідно до
права суду, наданого його ст. 75 ГПК
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Алгей-Агро», м. Київ (далі по тексту -
ТОВ «Алгей-Агро») до приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», м. Васильків
Київської області (далі по тексту - ПП
«Спецпідприємство «Юстиція»), за
участю третіх осіб - відділу державної
виконавчої служби Березанського
районного управління юстиції
Миколаївської області, м. Березанка
Миколаївської області (далі по тексті -
ВДВС Березанського РУЮ) та
Регіональної торгово-промислової
палати Миколаївської області, м.
Миколаїв (далі по тексту -
Торгово-промислова палата), вислухавши
пояснення представників, всебічно та
повно вивчивши зібрані у справі докази,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з копії матеріалів
виконавчого провадження № 33714112,
поданої до матеріалів справи відділом
ДВС Березанського РУЮ, постановою
начальника ВДВС Березанського РУЮ від
03.08.2012р. відкрито виконавче провадження
з виконання наказу господарського суду
Миколаївської області від 18.10.2010р. №
12/123/10 про стягнення з ТОВ «Алгей-Агро»
на користь ТОВ «Адмірал-Агро» 505496,01 грн.
боргу. Постановою від 03.08.2012р. про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження накладено арешт на
все майно, яке належить боржнику ТОВ
«Алгей-Агро».

На виконання вказаної постанови
06.09.2012р. здійснено опис та арешт урожаю
соняшника 2012р. загальною вагою 178900,00 кг
та поле соняшника на корню загальною
площею 135 га (акт опису та арешту майна
від 06.09.2012р.), описане майно прийняв на
зберігання Омельченко С.Ф., якого
попереджено про кримінальну або
матеріальну відповідальність за
розтрату, відчуження, приховування чи
підміну описаного майна.

За постановою ВДВС Березанського РУЮ
від 13.09.2012р. здійснено заміну
відповідального зберігача врожаю
соняшника 2012р. вагою 178900,00 кг на Лобана
М.К.

Постановою ВДВС Березанського РУЮ від
14.09.2012р. для оцінки арештованого майна
призначено експерта Суріну Г.В. Згідно
висновку про оцінку вартості описаного
та арештованого майна від 26.09.2012р.
вартість врожаю соняшника 2012 року в
кількості 178900 кг становить 615058,00 грн.
(без ПДВ).

19.09.2012р. складено Акт прийому-передачі
врожаю з поля на тік, згідно якого
здійснено збір врожаю соняшника з поля
135 га і передано на тік в кількості 195970,00
кг. на відповідальне зберігання
завідуючому током Лобану М.К.

Постановою ВДВС Березанського РУЮ від
20.09.2012р. для оцінки вказаного
арештованого майна призначено
експерта Суріну Г.В. Згідно висновку
про оцінку вартості описаного та
арештованого майна від 26.09.2012р.
вартість врожаю соняшника 2012 року в
кількості 195970 кг становить 673745,00 грн.
(без ПДВ).

У зв'язку із запереченнями боржника на
експертну оцінку відповідно до
постанови ВДВС Березанського РУЮ від
05.10.2012р. проведено рецензію на висновок
про оцінку вартості описаного та
арештованого майна (врожаю соняшника
2012р. в кількості 195970 кг) з наданням
рецензії від 09.10.2012р., згідно якої
оцінка соняшника в кількості 195970 кг,
клас 3, вологістю 9,0%, сорні домішки 31,9% в
цілому відповідає вимогам
нормативно-правових актів по оцінці
майна, має незначні недоліки, які не
впливають на достовірність оцінки.

Також проведено рецензію на висновок
про оцінку вартості описаного та
арештованого майна (врожаю соняшника
2012р. в кількості 178900 кг) з наданням
рецензії від 09.10.2012р., згідно якої
оцінка соняшника в кількості 178900 кг,
клас 3, вологістю 9,0%, сорні домішки 31,9% в
цілому відповідає вимогам
нормативно-правових актів по оцінці
майна, має незначні недоліки, які не
впливають на достовірність оцінки.

22.10.2012р. ВДВС Березанського РУЮ
оформлено заявку на реалізацію
арештованого майна № 16758/02-30. 24.10.2012р.
між ВДВС Березанського РУЮ та ПП
«Спецпідприємство «Юстиція» в особі
представника Миколаївської філії
укладено договір відповідального
зберігання майна, згідно до якого ВДВС
Березанського РУЮ передав, а ПП
«Спецпідприємство «Юстиція» прийняло
на відповідальне безоплатне
зберігання майно, а саме: врожай
соняшнику 2012р. загальною вагою 374870,00 кг.
Згідно умов договору:

- повернення майна здійснюється за
першою вимогою Відділу (пункт 2.2
Договору);

- зберігач зобов'язаний вживати всіх
необхідних заходів для забезпечення
схоронності майна в період дії цього
договору; забезпечувати відповідні
умови зберігання; повідомляти відділ
про необхідність зміни умов
зберігання; змінити спосіб, місце та
інші умови зберігання майна, не чекаючи
відповіді відділу в разі небезпеки
втрати, нестачі або пошкодження майна;
нести відповідальність за втрату
(нестачу або пошкодження) майна,
переданого відділом на зберігання
(пункт 3.1 Договору);

- зберігач, якщо при прийманні майна,
переданого відділом, в цьому майні
виявляться ушкодження або недоліки, а
також у випадку спричинення будь-яких
пошкоджень майну, зобов'язаний вжити
заходів щодо охорони прав відділу,
зібрати необхідні докази і повідомити
відділ про такі порушення. Якщо
зберігач не повідомить відділ. Він несе
відповідальність за збитки, спричинені
відділом через таке неповідомлення
(пункт 3.2 Договору);

- збитки, завдані втратою або
пошкодженням майна, відшкодовуються
зберігачем в разі втрати майна - у
розмірі вартості майна на дату
передачі майна на зберігання,
визначеної оцінкою; в разі пошкодження
майна - у розмірі суми, на яку знизилась
його вартість (пункт 6.5 Договору);

- зберігач несе відповідальність за
збереження і цілісність майна з дати
передачі на зберігання і до дати
повернення відділу. У випадку знищення
або ушкодження майна, яке зберігається
або його частини, зберігач повинен за
свій рахунок повернути відділу рівну
кількість аналогічного майна в
належному стані (пункт 6.7 Договору);

- договір вважається укладеним і
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та діє протягом
року з моменту підписання. Закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його порушення
та не звільняє сторони від тих
зобов'язань. Які виникли за договором
протягом його строку дії (пункти 8.1, 8.3
Договору).

25.10.2012р. складено акт державного
виконавця, за яким попередній зберігач
завідувач током Лабан М.К. передав, а
представник ПП «Спецпідприємство
«Юстиція» Калитаєв В.В. прийняв врожай
соняшнику 2012р. загальною вагою 374870,00 кг
на відповідальне зберігання згідно
договору відповідального зберігання
від 24.10.2012р.

05.02.2013р. заступником начальника ВДВС
Березанського РУЮ прийнято постанову
про закінчення виконавчого
провадження, якою, у зв'язку з фактичним
виконанням наказу господарського суду
Миколаївської області - сплатою боргу
ТОВ «Алгей-Агро» товариству
«Адмірал-Агро» - виконавче провадження
закінчено, припинено чинність арешту
майна боржника та скасовано інші
заходи примусового виконання рішення.

06.02.2013р. заступником начальника ВДВС
Березанського РУЮ прийнято постанову
про передачу описаного та арештованого
майна боржнику, якою постановлено
відповідальному зберігачу передати
врожай соняшнику загальною вагою 374870,00
кг представникам ТОВ «Алгей-Агро»,
призначено проведення передачі на 10:00
11.02.2013р. Зазначена постанова 07.02.2013р.
направлена ПП «Спецпідприємство
«Юстиція» із супровідним листом від
06.02.2013р. № 2190/05-30, про що свідчить копія
фіскального чеку «Укрпошти» від
07.02.2013р. № 3069.

11.02.2013р. складено акт державного
виконавця про те, що передача насіння
соняшника 11.02.2013р. не є можливою у
зв'язку із погодними умовами - дощем та
розмиттям ґрунтових доріг.

В наступному ТОВ «Алгей-Агро» повторно
зверталось до ВДВС Березанського РУЮ
та ПП «Спецпідприємство Юстиція» з
вимогами повернути описане та
арештоване насіння соняшника. Так,
06.03.2013р. позивачем направлено до ПП
«Спецпідприємство «Юстиція» на
юридичну адресу в м. Васильків та на
адресу Миколаївської філії заяву від
04.03.2013р., в якій позивач вимагав в строк
до 18.03.2013р. включно повернути все майно
відповідної кількості та якості, про що
свідчать залучені до матеріалів справи
копії описів вкладення в цінні листи
від 06.03.2013р.

Однак, позивачу майно повернуто не
було.

Натомість позивачем було отримано лист
ВДВС Березанського РУЮ від 16.10.2013р. №
15658/05-30, яким ВДВС повідомляв боржника
про те, що у зв'язку із закінченням
24.10.2013р. строку дії договору
відповідального зберігання майна та
відмовою ПП «Спецпідприємство
«Юстиція» від подальшого зберігання,
представнику ТОВ «Алгей-Агро» слід
22.10.2013р. прибути до ВДВС для виконання
постанови державного виконавця від
06.02.2013р. про передачу майна боржнику.

Позивач твердить, що 22.10.2013р.
відповідальним зберігачем йому було
запропоновано для передачі майно, яке
не відповідає показникам кількості та
якості майна, прийнятого ПП
«Спецпідприємство «Юстиція» на
зберігання, при цьому Акт
прийому-передачі майна суду не подано.

Позивач звертався до ВДВС
Березанського РУЮ з листом від 25.10.2013р.
№73, в якому повідомив про нездійснення
передачі майна належної кількості та
якості, у відповідь ВДВС Березанського
РУЮ листом від 01.11.2013р. № 16996/05-30
повідомив позивача про те, що
представниками ПП «Спецпідприємство
«Юстиція» здійснювалась передача
майна на виконання постанови
державного виконавця від 06.02.2013р. і ними
не було повідомлено відділ про
результати передачі, акти до відділу не
надавались (копії зазначених листів
залучені до матеріалів справи).

Суд неодноразово, ухвалами від 17.12.2013р.,
від 21.01.2014р. витребовував у відповідача
Акт прийому-передачі майна, за яким
здійснювалась передача насіння
соняшника товариству з обмеженою
відповідальністю «Алгей-Агро» з
відповідального зберігання.

Відповідач відзив на позов,
витребувані судом документи, в тому
числі зазначений акт суду не надав,
хоча суд за клопотанням представника
відповідача ухвалою від 21.01.2014р.
продовжував строк розгляду справи для
надання часу відповідачу належним
чином підготувати відзив та належні
докази в обґрунтування своєї позиції
по суті позову.

Третя особа - ВДВС Березанського РУЮ в
письмових поясненнях, наданих суду,
повідомив про те, що станом на 11.12.2013р.
відділ ДВС не було повідомлено про
виконання постанови про передачу
описаного та арештованого майна
боржнику від 06.02.2013р. Документів, що
підтверджують факт передачі описаного
та арештованого майна до Відділу ДВС не
надходило.

Відповідно до ст.ст. 397, 398 ЦК України
володільцем чужого майна є особа, яка
фактично тримає його у себе. Право
володіння виникає на підставі договору
з власником або особою, якій майно було
передане власником, а також на інших
підставах, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, на підставі
укладеного між ВДВС Березанського РУЮ
та ПП «Спецпідприємство «Юстиція» у
відповідача виникло право володіння
чужим майном - врожаєм соняшника 2012р. в
кількості 374870,00 кг протягом дії
договору. В рамках договірного строку
особа може захищати своє право
володіння перед третіми особами в тому
числі і перед самим власником. Разом із
тим, одночасно у володільця виникає
обов'язок щодо збереження чужої
власності.

Так, відповідно до ст. 942 ЦК України
зберігач зобов'язаний вживати усіх
заходів, встановлених договором,
законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі. Якщо зберігання
здійснюється безоплатно, зберігач
зобов'язаний піклуватися про річ, як
про свою власну.

Аналогічні умови містяться в пункті 3.1
Договору, відповідно до якого
відповідач взяв на себе зобов'язання
вживати всіх необхідних заходів для
забезпечення схоронності майна в
період дії договору; забезпечувати
відповідні умови зберігання;
повідомляти про необхідність зміни
умов зберігання; змінити спосіб, місце
та інші умови зберігання майна в разі
небезпеки втрати, нестачі або
пошкодження майна; нести
відповідальність за втрату (нестачу
або пошкодження) майна, переданого на
зберігання. Пунктом 6.7 Договору
передбачено, що зберігач несе
відповідальність за збереження і
цілісність майна з дати передачі на
зберігання і до дати повернення.

Нормами ст. 938 ЦК України встановлено,
що зберігач зобов'язаний зберігати річ
протягом строку, встановленого у
договорі зберігання. Якщо строк
зберігання у договорі зберігання не
встановлений і не може бути визначений
виходячи з його умов, зберігач
зобов'язаний зберігати річ до
пред'явлення поклажодавцем вимоги про
її повернення.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що
зберігач зобов'язаний повернути майно
ВДВС Березанського РУЮ майно за першою
вимогою в порядку пункту 2.1 Договору,
тобто із складанням акту
прийому-передачі. Згідно до ст. 34 ГПК
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. За таких обставин,
належним доказом виконання
відповідачем свого обов'язку та
повернення майна поклажодавцю - ВДВС
Березанського РУЮ або за дорученням
поклажодавця власнику є Акт
прийому-передачі.

06.02.2013р. заступником начальника ВДВС
Березанського РУЮ прийнято постанову
про передачу описаного та арештованого
майна боржнику, якою постановлено
відповідальному зберігачу передати
врожай соняшнику загальною вагою 374870,00
кг представникам ТОВ «Алгей-Агро»,
призначено проведення передачі на 10:00
11.02.2013р. Зазначена постанова 07.02.2013р.
направлена ПП «Спецпідприємство
«Юстиція» із супровідним листом від
06.02.2013р. № 2190/05-30, про що свідчить копія
фіскального чеку «Укрпошти» від
07.02.2013р. № 3069.

За таких обставин, виходячи з норм ст. 938
ЦК України та пункту 2.2 Договору, у
відповідача виник обов'язок за
постановою ВДВС Березанського РУЮ
(поклажодавця) повернути майно
власнику - позивачу ТОВ «Алгей-Агро» за
Актом прийому-передачі.

Станом на день розгляду справи майно
повернуто не було.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона має довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Суд
неодноразово, ухвалами від 17.12.2013р., від
21.01.2014р. витребовував у відповідача Акт
прийому-передачі майна, за яким
здійснювалась передача насіння
соняшника товариству з обмеженою
відповідальністю «Алгей-Агро» з
відповідального зберігання, інші
наявні у відповідача документи, що
стосуються предмету спору; суд
неодноразово пропонував відповідачу
підготувати та подати суду відзив на
позов з документальним та правовим
обґрунтуванням заперечень, та надавав
відповідачу для цього достатньо часу,
для чого за клопотанням відповідача
продовжував строк розгляду справи.

Відповідач відзив на позов та
витребувані судом документи не подав,
доказів повернення поклажодавцеві -
ВДВС Березанського РУЮ або власнику -
ТОВ «Алгей-Агро» насіння соняшника
2012р. в кількості 374870,00 кг не подав,
доводів позивача не спростував.

Відповідно до частини 2 ст. 184 ЦК України
річ є визначеною родовими ознаками,
якщо вона має ознаки, властиві усім
речам того ж роду, та вимірюється
числом, вагою, мірою. Річ, що має лише
родові ознаки, є замінною.

Суд звертає увагу на те, що передане на
відповідальне зберігання відповідачу
за Договором від 24.10.2012р. майно - насіння
соняшника - є річчю, визначеною
родовими ознаками (вага - 178900 кг та 195970
кг, клас 3, вологість 9,0%, сорні домішки
31,9%), відповідно є замінним.

Відповідно до положень ст. 949 ЦК України
зберігач зобов'язаний повернути
поклажодавцеві річ, яка була передана
на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості. Річ має бути
повернена поклажодавцю в такому стані,
в якому вона була прийнята на
зберігання, з урахуванням зміни її
природних властивостей.

Зазначена норма кореспондується з
положеннями пункту 6.7 Договору, згідно
до якого зберігач зобов'язався у
випадку знищення або ушкодження майна,
яке зберігається або його частини, за
свій рахунок повернути рівну кількість
аналогічного майна в належному стані.

Позивач твердить, що йому було
запропоновано для передачі від
відповідача насіння соняшника, однак,
як свідчить залучена до матеріалів
справи копія експертного висновку
Регіональної торгово-промислової
палати Миколаївської області від
28.10.2013р. № 120-1503, зазначене насіння не
відповідає по кількості та якості
майну, переданому на зберігання.

Згідно до пункту 1 ст. 11 Закону України
«Про торгово-промислові палати в
Україні» та пункту 2.1.15 власного
Статуту, Регіональна
торгово-промислова палати
Миколаївської області проводить на
замовлення українських та іноземних
підприємців експертизу, контроль
якості, кількості, комплектності
товарів і визначає їх вартість.

Так, згідно вказаного експертного
висновку від 28.10.2013р. № 120-1503, для
передачі було запропоновано насіння
соняшника в кількості 41490,00 кг замість
374870,00 кг, вологістю 16-16,2% (в різних
пробах), сорні домішки 67,7 - 81,1% ( в різних
пробах). Листом від 03.02.2014р. № 109/04 (копія
залучена до матеріалів справи)
Регіональна торгово-промислова палати
Миколаївської області зазначила, що
визначити вартість вказаного насіння
соняшнику неможливо, оскільки відсутні
аналоги вартості даного товару через
його незадовільний і майже непридатний
для подальшого використання стан.

Передача такого майна не свідчить про
передачу відповідачем відповідної
кількості речей такого самого роду та
такої самої якості. Відповідно до
частини 2 ст. 951 ЦК України якщо
внаслідок пошкодження речі її якість
змінилася настільки, що вона не може
бути використана за первісним
призначенням, поклажодавець має право
відмовитися від цієї речі і вимагати
від зберігача відшкодування її
вартості.

Враховуючи відсутність єдиного
належного доказу - підписаного Акту
прийому-передачі майна з
відповідального зберігання, суд робить
висновок про те, що всупереч вимогам
закону та умовам договору
відповідального зберігання
відповідачем не було забезпечено
збереження майна та не було здійснено
його передачу поклажодавцю або за його
дорученням - власнику відповідно до
постанови державного виконавця від
06.02.2013р.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах
виконавчого провадження містяться
листи та заяви попередніх зберігачів з
повідомленнями про необхідність зміни
умов зберігання та про ризик
погіршення якості насіння, переданого
на зберігання (від 10.09.2012р., від 12.09.2012р.,
від 28.09.2012р. від 10.10.2012р.), відповідно
погіршення якості насіння могло
статися до прийняття його відповідачем
на відповідальне зберігання за
договором від 24.10.2012р.

Однак, по перше, 05.10.2012р. проведено
рецензію на висновки про оцінку
вартості описаного та арештованого
майна (врожаю соняшника 2012р. в
кількості 195970 кг та врожаю соняшника
2012р. в кількості 178900 кг), в процесі якої
здійснювалось визначення
органолептичних та фізико-хімічних
властивостей насіння, і було надано
рецензії від 09.10.2012р., згідно яких
оцінка соняшника в цілому відповідає
вимогам нормативно-правових актів по
оцінці майна, має незначні недоліки,
які не впливають на достовірність
оцінки.

По-друге, відповідно до пункту 3.2
Договору зберігач, якщо при прийманні
майна, переданого відділом, в цьому
майні виявляться ушкодження або
недоліки, а також у випадку спричинення
будь-яких пошкоджень майну,
зобов'язаний вжити заходів щодо
охорони прав відділу, зібрати
необхідні докази і повідомити відділ
про такі порушення. Якщо зберігач не
повідомить відділ, він несе
відповідальність за збитки, спричинені
відділом через таке неповідомлення.

Матеріали виконавчого провадження,
подані ВДВС Березанського РУЮ, не
містять заяв та повідомлень
відповідача в порядку пункту 3.2
Договору про виявлені недоліки
переданого майна, про спричинення
будь-яких пошкоджень майна. На вказані
обставини відповідач не посилається і
відповідних доказів суду не надає.

Крім того, пунктом 3.1 Договору обов'язок
вживати всіх необхідних заходів для
забезпечення схоронності майна в
період дії договору, забезпечувати
відповідні умови зберігання,
повідомляти відділ про необхідність
зміни умов зберігання; змінити спосіб,
місце та інші умови зберігання майна,
не чекаючи відповіді відділу в разі
небезпеки втрати, нестачі або
пошкодження майна покладено на
відповідача.

Зазначені умови Договору відповідають
нормам ст. 945 ЦК України, відповідно до
якої зберігач зобов'язаний негайно
повідомити поклажодавця про
необхідність зміни умов зберігання
речі і отримати його відповідь. У разі
небезпеки втрати, нестачі або
пошкодження речі зберігач зобов'язаний
змінити спосіб, місце та інші умови її
зберігання, не чекаючи відповіді
поклажодавця. Якщо річ пошкоджена або
виникли реальна загроза її пошкодження
чи інші обставини, що не дають змоги
забезпечити її схоронність, а вжиття
заходів з боку поклажодавця очікувати
неможливо, зберігач має право продати
річ або її частину.

Суду не подано жодних доказів того, що
відповідачем вживались будь-які заходи
для забезпечення схоронності майна з
повідомленням ВДВС або без такого
повідомлення.

Відповідно до ст. 323 ЦК України ризик
випадкового знищення та випадкового
пошкодження (псування) майна несе його
власник, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Пунктами 6.5, 6.7 Договору передбачено, що
зберігач несе відповідальність за
збереження і цілісність майна з дати
передачі на зберігання і до дати
повернення. Збитки, відшкодовуються
зберігачем у разі втрати майна - у
розмірі вартості майна на дату
передачі майна на зберігання,
визначеною майбутньою оцінкою.

Зазначені положення договору
відповідають нормам ст.ст. 950, 951 ЦК
України, відповідно до якої за втрату
(нестачу) або пошкодження речі,
прийнятої на зберігання, зберігач
відповідає на загальних підставах.
Збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості; у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилася її
вартість.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до пункту 4) частини 1 ст. 611
ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування збитків

Суд враховує, що позивач у справі не є
поклажодавцем за Договором від 24.10.2012р.,
відповідно не є учасником
зобов'язальних відносин відділу ДВС
Березанського РУЮ та ПП
«Спецпідприємство «Юстиція», які
виникли на підставі вказаного
Договору.

Однак, позивач є власником врожаю
соняшника 2012р. в кількості 374870,00 кг в
порядку ст. 189, частини 1 ст. 331 ЦК
України, що сторонами не заперечується.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 346 ЦК України серед підстав
припинення права власності пунктом 8
частини 2 визначено звернення
стягнення на майно за зобов'язаннями
власника.

Судом встановлено, що звернення
стягнення на майно боржника - ТОВ
«Алгей-Агро» в процесі виконавчого
провадження № 33714112 не здійснювалось,
оскільки боржником було виконано свої
зобов'язання перед стягувачем -
сплачено борг та сплачено виконавчий
збір в грошовій формі, що
підтверджується вищенаведеними
матеріалами виконавчого провадження,
копію яких подано суду третьою особою
ВДВС Березанського РУЮ. За таких
обставин право власності позивача на
врожай соняшника припинено не було.

06.02.2013р. заступником начальника ВДВС
Березанського РУЮ прийнято постанову
про передачу описаного та арештованого
майна боржнику, якою постановлено
відповідальному зберігачу передати
врожай соняшнику загальною вагою 374870,00
кг представникам ТОВ «Алгей-Агро».

В статті 950 ЦК України зазначена
відповідальність зберігача за втрату
(нестачу) або пошкодження речі на
загальних підставах. Частиною 1 ст. 1166
ЦК України визначено, що шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

В даному випадку невиконання
відповідачем обов'язку щодо збереження
майна, переданого на зберігання, та
обов'язку повернення вказаного майна,
завдало шкоди саме позивачу як
власнику майна. Сума завданої шкоди
позивачем правомірно визначена в
порядку пункту 1 частини 1 ст. 951 ЦК
України та пункту 6.5.1 Договору в
розмірі вартості майна, визначеної
шляхом експертної оцінки на момент
передання майна на зберігання
відповідачу - в сумі 615058,00 грн. (без ПДВ) +
673745,00 грн. (без ПДВ) = 1288803,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, яка особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки). Згідно до ст. 224 ГК України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
кредитору, права або законні інтереси
якого порушено.

Відповідно до ст. 1 ГПК України право на
звернення до господарського суду
згідно із встановленою підвідомчістю
господарських справ мають
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності з метою захисту своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених заходів,
спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Відповідно
до ст. 32 ГПК України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також обставини, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

За таких обставин закон зобов'язує
позивача при зверненні до
господарського суду довести наявність
свого права і факт його порушення або
оспорення з боку зобов'язаної особи -
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивач при зверненні до суду довів
суду належними та допустимими
доказами, наявність свого порушеного
права з боку відповідача та обов'язок
відповідача відшкодувати завдані ним
збитки, відповідно вимоги позивача є
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню судом.

За таких обставин, повно та
обґрунтовано дослідивши матеріали
справи, перевіривши на відповідність
закону та дійсним обставинам справи
доводи сторін, суд задовольняє позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Алгей-Агро»
повністю, приймає рішення про
стягнення з відповідача - приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» 1288803,00 грн.
матеріальної шкоди - вартості
втраченого майна. У зв'язку із
задоволенням позову відповідно до ст. 49
ГПК України суд покладає на
відповідача відшкодування позивачу
судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
пунктом 1 ст. 11 Закону України «Про
торгово-промислові палати в Україні»,
ст. 224 ГК України, ст.ст. 22, 184, 189, 319, 321, 323,
частиною 1 ст. 331, ст.ст. 346, 397, 398, 610, 611, 938,
942, 949, 950, 951, 1166 ЦК України, ст.ст. 1, 22, 32, 33,
34, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Алгей-Агро»
задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» (08600, Київська обл., м.
Васильків, вул. Володимирська, буд. 22-А,
ідентифікаційний код 32277680)

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Алгей-Агро» (73008, м.
Херсон, Бериславське шосе, буд. 33,
ідентифікаційний код 33189130)

1 288 803,00 грн. (один мільйон двісті
вісімдесят вісім тисяч вісімсот три
гривні нуль копійок) вартості
втраченого майна,

25776,06 грн. (двадцять п'ять тисяч сімсот
сімдесят шість гривень шість копійок)
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 24.02.2014р.