ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Справа № 5015/5527/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач
Л.І.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Українські інвестиційні системи"на
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 рокуу
справі№ 5015/5527/12 Господарського суду
Львівської областіза позовомГалицької
районної адміністрації Львівської
міської радидоТовариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
інвестиційні системи" третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Управління охорони історичного
середовища Львівської міської
радитретя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачаЄврейська
релігійна громада "ТУРЕЙ ЗАГАВ" (ЗОЛОТА
РОЗА)прозобов'язання провести
протиаварійні роботи на земельній
ділянці за участю представників:
позивачане з'явився (про час та місце
судового засідання повідомлений
належно) відповідачаСмосюк С.М., дов.
від 31.12.2013р. третіх осіб- не з'явився
(про час та місце судового засідання
повідомлений належно) - Шейхет М.І.,
керівник, Шнир Я.Б., дов. від 15.10.2013р.

ВСТАНОВИВ:

27.12.2012 року Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулася до господарського суду з
позовом про зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українські інвестиційні системи"
провести протиаварійні роботи на
земельній ділянці за адресою
вул.Федорова, 28 у м. Львові, посилаючись
на передбачений статтею 24 Закону
України "Про охорону культурної
спадщини" обов'язок відповідача
утримувати в належному стані об'єкт
культурної спадщини та технічну
необхідність проведення на земельній
ділянці робіт для запобігання
руйнуванню прилеглих будівель.

Відповідач відзив на позов не надав, у
зв'язку з чим спір вирішувався
відповідно до приписів статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 07.02.2013 року
(суддя Станько Л.Л.) позов задоволено;
зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українські
інвестиційні системи" провести
протиаварійні роботи на земельній
ділянці за адресою: вул. Федорова, 28 у м.
Львові; стягнуто з відповідача на
користь позивача 1073 грн. судового
збору. Судове рішення вмотивоване
обґрунтованістю та доведеністю
заявлених позовних вимог.

04.07.2013 року Єврейська релігійна громада
"ТУРЕЙ ЗАГАВ" (ЗОЛОТА РОЗА) подала
апеляційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду, посилаючись на
порушення зазначеним рішенням прав та
законних інтересів Єврейської
релігійної громади "ТУРЕЙ ЗАГАВ"
(ЗОЛОТА РОЗА) на утримання вільно
доступних місць богослужінь або
релігійних зібрань, місць паломництва,
безперешкодне проведення богослужінь,
релігійних обрядів, церемоній та
процесій у культових будівлях і на
прилеглій території, позаяк на
земельній ділянці за адресою: вул.
Федорова, 28 у м. Львові розташований
комплекс синагоги як складової частини
історичного єврейського кварталу;
судом не враховано наведене при
визначені суб'єкта, зобов'язаного
здійснювати протиаварійні роботи на
земельній ділянці за адресою: вул.
Федорова, 28 у м. Львові.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 04.09.2013 року
вказану апеляційну скаргу прийнято до
провадження.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 року
(судді: Данко Л.С. - головуючий, Давид
Л.Л., Юрченко Я.О.) Єврейську релігійну
громаду "ТУРЕЙ ЗАГАВ" (ЗОЛОТА РОЗА)
залучено до участі в справі в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача; рішення місцевого
господарського суду скасовано; у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з висновками
господарських судів попередніх
інстанцій, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українські
інвестиційні системи" подало до Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу (з додатковими поясненнями), в
якій просить скасувати постанову
апеляційної інстанції у даній справі,
припинивши провадження за апеляційною
скаргою Єврейської релігійної громади
"ТУРЕЙ ЗАГАВ" (ЗОЛОТА РОЗА). Касаційну
скаргу вмотивовано доводами про
порушення та неправильне застосування
апеляційним господарським судом норм
матеріального та процесуального права;
у клопотанні третьої особи та у
постанові не викладено, які саме права
та/або інтереси третьої особи порушено
рішенням місцевого господарського
суду або здійсненням протиаварійних
робіт, в чому полягає правовий зв'язок
між скаржником та сторонами у справі;
посилання апеляційного суду на
встановлення правового зв'язку між
скаржником та сторонами у справі у
постанові Вищого господарського суду
України від 30.07.2013 року у справі №
5015/5589/11 не відповідають принципам
здійснення судочинства, закріплених у
статті 129 Конституції України, приписам
статей 4-3, 27, 34, 35, 111-7 Господарського
процесуального кодексу України;
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції не
застосував конкретні норми
матеріального закону, не врахував
статті 23, 25 Закону України "Про захист
населення і територій від надзвичайних
ситуацій техногенного та природного
характеру", статті 27, 29 Закону України
"Про охорону культурної спадщини".

Єврейська релігійна громада "ТУРЕЙ
ЗАГАВ" (ЗОЛОТА РОЗА) у відзиві на
касаційну скаргу та усно в судовому
засіданні заперечила її доводи,
вказавши на законність та
обґрунтованість постанови апеляційної
інстанції.

Позивач відзив на касаційну скаргу не
подав та не скористався правом на
участь представника у судовому
засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників відповідача
та Єврейської релігійної громади
"ТУРЕЙ ЗАГАВ" (ЗОЛОТА РОЗА), присутніх у
судовому засіданні, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підстав встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати чи вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду або відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або перевіряти докази.

Місцевим господарським судом було
встановлено, що Рішенням виконавчого
комітету Львівської обласної ради
народних депутатів від 26.02.1980 року № 130
будинок № 28 на вул. Федорова у м. Львові
внесено до переліку пам'яток
архітектури; земельна ділянка на вул.
Федорова, 28 у м. Львові розташована в
історичному центрі міста, занесеному
до списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО,
а вказана територія охороняється
згідно з Конвенцією про охорону
всесвітньої культурної та природної
спадщини.

Також судом встановлено, що 26.07.2012 року
службовою запискою від директора ЛКП
"Старий Львів" голову Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради було повідомлено про те,
що працівниками підприємства на
прилеглій до житлових будинків
території будівельного майданчика за
адресою вул. Федорова 20-28 вирито
котлован та припинено будівельні
роботи; з моменту припинення
будівельних робіт в котловані
зібралась вода на глибину близько
одного метра від рівня дна котловану,
що негативно впливає на технічний стан
прилеглих до будівельного майданчика
житлових будинків. 26.07.2012 року
розпорядженням голови Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради № 396 утворено комісію та
вирішено провести обстеженню
котловану під будівництво готелю на
вул. Федорова, 20-28.

27.07.2012 року створеною комісією
проведено обстеження будівельного
майданчика та прилеглої території на
вул. Федорова, 20-28 та складено акт, за
змістом якого земельна ділянка на вул.
Федорова, 20-28 площею 0,0909 га знаходиться
в оренді Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
інвестиційні системи" терміном на 49
років та призначена для будівництва та
обслуговування готелю; навколо
земельної ділянки розташовані житлові
будинки, які є пам'ятками архітектури
та занесені до списку всесвітньої
спадщини ЮНЕСКО; на момент обстеження
на земельній ділянці розпочато
нульовий цикл будівництва та проведено
укріплення стінок котловану, суміжних
з житловими будинками; в котловані
зібралась вода на глибину близько 1
метра від рівня дна котловану, що
спричиняє перезволоження ґрунтів та
послаблення основи фундаментів
житлових будинків.

За пунктом 2.2 Положення про Галицьку
районну адміністрацію Львівської
міської ради, затвердженого рішенням
виконкому від 05.01.2012 року № 04 одним із
основних завдань районної
адміністрації є реалізація прав і
свобод громадян; пунктом 4.2.2. згаданого
Положення передбачено повноваження
адміністрації у сфері
житлово-комунального господарства -
здійснення контролю за - станом
благоустрою житлового фонду, а за
пунктом 4.5.1. Положення районній
адміністрації надано повноваження на
звернення у встановленому порядку до
судових органів з позовними заявами з
питань, що виникають у процесі
здійснення наданій районній
адміністрації повноважень.

Звертаючись із даним позовом, позивач
зазначив, що в зв'язку з накопиченням
води у котловані та розрідженням
основи фундаментів дана ситуація та
подальша бездіяльність щодо
проведення протиаварійних робіт на
земельній ділянці на вул. Федорова, 28
може призвести до руйнування прилеглих
житлових будинків.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд виходив з
правомірності та законності звернення
позивача з даним позовом в межах
наданих йому наведеним вище Положенням
повноважень здійснення контролю за
станом благоустрою житлового фонду,
забезпечення реалізації прав та свобод
громадян та існування відповідного
обов'язку відповідача виконати вказані
роботи згідно з приписами статті 24
Закону України "Про охорону культурної
спадщини".

Переглядаючи справу в повному обсязі
за приписами статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, суд
апеляційної інстанції, натомість,
встановив, що на земельних ділянках по
вул. Федорова, 25, 27, 28 розташований
ансамбль синагоги "Турей Загав" ("Золота
Роза"), який складається із будівель:
синагоги (буд. 27), сакральних споруд для
ритуальних потреб: кагальний будинок
зі шпиталем, шхити (будинки 23, 25 по вул.
Федорова) та єшиви - вищої юдейської
школи (будинок 28). Житловий будинок № 28
по вул. Федорова у м. Львові рішенням
виконавчого комітету Львівської
обласної ради народних депутатів № 130
від 26.02.1980 року внесено в перелік
пам'яток архітектури, а відповідно до
додатку № 13 до Наказу Міністерства
культури України від 03.02.2010 року №
58/0/16-10 "Про перелік об'єктів культурної
спадщини Львівської області, що
заносяться до Державного реєстру
пам'яток України за категорією місцеве
значення" та акта технічного стану
пам'ятки кагального будинку та
ритуальної лазні з миквою ХУІІ-ХІХ
століть, на вул. Арсенальній, 7 у м.
Львові є пам'яткою архітектури та
містобудування місцевого значення.

Визначивши, що законні права та
інтереси Єврейської релігійної
громади "Турей Загав" ("Золота Роза") м.
Львова, на які може вплинути судове
рішення господарського суду: 1)
стосуються права на розвиток етнічної,
культурної, мовної та релігійної
самобутності апелянта як національної
меншини України (ст. 11 Конституції
України); 2) права на збереження
історичних пам'яток та інших об'єктів,
що становлять культурну цінність
(стаття 54 Конституції України); 3) права
на розвиток національних культурних
традицій, відзначення національних
свят, сповідування своєї релігії
(стаття 6 Закону України "Про
національні меншини в Україні"); 4) права
на збереження життєвого середовища у
місцях їх історичного й сучасного
розселення (ст. 10 Закону України "Про
національні меншини в Україні"); 5)
інтерес до прагнення користування
конкретним матеріальним та
нематеріальним благом, зумовлене
загальним змістом об'єктивного і прямо
не опосередкованого у суб'єктивному
праві простого легітимного дозволу на
розвиток етнічної, культурної, мовної
та релігійної самобутності апелянта як
національної меншини України,
збереження історичних пам'яток та
інших об'єктів, що становлять культурну
цінність, розвиток національних
культурних традицій, відзначення
національних свят, сповідування своєї
релігії, збереження життєвого
середовища місцях їх історичного й
сучасного розселення з метою
задоволення індивідуальних
колективних потреб, суд апеляційної
інстанції залучив Єврейську релігійну
громаду "ТУРЕЙ ЗАГАВ" (ЗОЛОТА РОЗА) до
участі в справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
та розглянув по суті доводи її
апеляційної скарги, як третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

Також апеляційним судом встановлено,
що Міністерство культури України в
межах своїх повноважень, визначених
Законом України "Про охорону
культурної спадщини", Положення про
Міністерство культури України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04ю11 № 388/2011, видало припис
від 18.06.2013 р. (вих. № 1723/10/61-13), яким
вимагає від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
інвестиційні системи" у разі виконання
будь-яких робіт за адресою: м. Львів,
вул. Федорова, 25, 28, негайно їх
припинити, як такі, що виконуються без
погодженої проектної документації та
дозволу Міністерство культури України,
що є порушенням частини третьої статті
32 Закону України "Про охорону
культурної спадщини" (пункт перший
Припису).

У спорі виконавчого комітету
Львівської міської ради та Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Українські інвестиційні системи"
постановою Галицького районного суду
м. Львова скасовано пункт 6
Містобудівних умов і обмежень, якими
було встановлено мінімальні відступи
будівлі/споруди від меж земельної
ділянки (метрів) - ділянка на вул. І.
Федорова, 23; від фронтальної - 0,0 м,
тильної - 0,0 м, бічних - 1,0-5,0м; ділянка
вул. І. Федорова, 28: від фронтальної - 0,0
м, тильної у місці примикання до глухих
торців - 0,0-10,0 м, бокових - 0,0 м.
(блокування до існуючих глухих стін);
ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 19 серпня 2011 року у справі №
2а-163, яка є чинною на даний час,
зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українські
інвестиційні системи", Корпорацію
"Галтрансрембуд" та інших осіб
припинити проведення будь-яких
підготовчих та будівельних робіт на
земельній ділянці по вул. Федорова, 23, 25
та 28 у м. Львові і звільнити вказану
територію від будівельної техніки.

Скасовуючи судове рішення та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
вказав, що суд першої інстанції не
з'ясував та не взяв до уваги зазначені
обставини, натомість, його висновки про
задоволення позову ґрунтуються на
доказах, які не засвідчені позивачем у
встановленому законом порядку, при
цьому до позову не додано доказів, які б
підтверджували факт аварії та/або
аварійної ситуації на об'єкті,
документів, які б підтверджували
необхідність проведення
протиаварійних робіт з конкретизацією
яких саме, їх обсяг, порядок та методи
виконання таких робіт, тобто комплекс
заходів для усунення аварії та/або
аварійної ситуації; не подано доказів,
які підтверджують "перезволоження
грунтів та послаблення основи
фундаментів житлових будинків", про що
вчинено посилання в Акті комісійного
обстеження від 27.07.2012р., фактично, за
наслідками візуального огляду
котловану на вул. Федорова, 28 в м.
Львові, відсутні належні докази та
висновки компетентних органів, які б
обґрунтовували "потенційно
небезпечний вплив на прилеглі житлові
будинки", можливість подальшого
руйнування житлових будинків,
прилеглих до вказаної земельної
ділянки, виникнення надзвичайної
ситуації, тощо, а висновки комісії з
обстеження будівельного майданчика та
прилеглої території на вул. Федорова, 28,
викладені в Акті від 27.07.2012 року, мають
характер пропозицій, про що зазначено
в Акті.

Судова колегія зазначає, що відповідно
до статті 1 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів"
благоустрій населених пунктів - це
комплекс робіт з інженерного захисту,
розчищення, осушення та озеленення
території, а також
соціально-економічних,
організаційно-правових та екологічних
заходів з покращання мікроклімату,
санітарного очищення, зниження рівня
шуму та інше, що здійснюються на
території населеного пункту з метою її
раціонального використання, належного
утримання та охорони, створення умов
щодо захисту і відновлення
сприятливого для життєдіяльності
людини довкілля.

За частинами 1 та 4 статті 20 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів" організацію благоустрою
населених пунктів забезпечують
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
відповідно до повноважень,
установлених законом; рішення місцевих
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
благоустрою території певного
населеного пункту є обов'язковим для
виконання розміщеними на цій території
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами, які на
ній проживають.

Разом з тим правові, організаційні,
соціальні та економічні відносини у
сфері охорони культурної спадщини з
метою її збереження, використання
об'єктів культурної спадщини у
суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь регулюються Законом України
"Про охорону культурної спадщини". За
статтею 3 вказаного Закону державне
управління у сфері охорони культурної
спадщини покладається на Кабінет
Міністрів України, спеціально
уповноважені органи культурної
спадщини, до яких належать центральний
орган виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини, орган охорони
культурної спадщини Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, органи
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
органи охорони культурної спадщини
місцевого самоврядування. Органи
охорони культурної спадщини місцевого
самоврядування з питань, передбачених
підпунктом 5 пункту "б" частини 1 статті
31 (організація охорони, реставрації та
використання пам'яток історії та
культури, архітектури та
містобудування, палацо-паркових,
паркових і садибних комплексів,
природних заповідників) і підпунктом 10
пункту "б" статті 32 (забезпечення
охорони пам'яток історії та культури,
збереження та використання
культурного надбання) Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
підконтрольні відповідним органам
виконавчої влади.

Управління в порядку, встановленому
законом, історико-культурними
заповідниками державного значення
віднесено до повноважень центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони культурної спадщини (пункт 7
частини 1 статті 5 Закону України "Про
охорону культурної спадщини"). До
повноважень виконавчих органів
сільської, селищної, міської ради
відповідно до їх компетенції у сфері
охорони культурної спадщини належить,
зокрема, забезпечення виконання цього
Закону, інших нормативно-правових
актів про охорону культурної спадщини
на відповідній території, забезпечення
захисту об'єктів культурної спадщини
від загрози знищення, руйнування або
пошкодження, інформування органів
охорони культурної спадщини вищого
рівня про пошкодження, руйнування,
загрозу або можливу загрозу
пошкодження, руйнування пам'яток, що
знаходяться на їх території.

Постановою Ради Міністрів УРСР від
12.06.1975 року № 297 створено Державний
історико-архітектурний заповідник у
центральній частині м. Львова. На
виконання Указу Президента України від
02.07.1997 року "Про збереження історичної
забудови в центральній частині м.
Львова", Кабінетом Міністрів України
15.11.1997 року прийнято постанову № 1266 "Про
комплексну програму збереження
історичної забудови м. Львова" із
уповноваженням Львівської обласної
державної адміністрації та
виконавчого комітету Львівської
міської ради реалізовувати вказану
програму, у зв'язку з чим до ЮНЕСКО
подано матеріали для внесення
історичного центру міста Львова до
Списку Всесвітньої спадщини у межах,
визначених за постановою Уряду від
12.06.1975 року № 297, які затверджені у 1998
році, а історичний центр м. Львова
внесений до Списку Світової спадщини
ЮНЕСКО.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1761 зазначений об'єкт
визначено у Державному реєстрі
нерухомих пам'яток України, що
формувався відповідно до приписів
Закону України "Про охорону культурної
спадщини", як Державний
історико-архітектурний заповідник;
докази зміни його статусу відсутні.

Статтею 33 цього Закону (в редакції на
час прийняття судового рішення)
передбачено, що ансамблі і комплекси
пам'яток, які становлять виняткову
антропологічну, археологічну,
естетичну, етнографічну, історичну,
мистецьку, наукову чи художню цінність,
можуть бути оголошені рішеннями
Кабінету Міністрів України державними
історико-культурними
(історико-архітектурними,
архітектурно-історичними,
історико-меморіальними,
історико-археологічними,
історико-етнографічними)
заповідниками чи
музеями-заповідниками, охорона яких
здійснюється відповідно до цього
Закону та інших законів. У межах
історико-культурного заповідника
забороняється діяльність, що негативно
впливає або може негативно вплинути на
стан збереження об'єктів культурної
спадщини, режим їх охорони та
використання; містобудівні,
архітектурні та ландшафтні
перетворення, будівельні,
меліоративні, шляхові, земляні роботи,
проведення масових та видовищних
заходів здійснюється у межах
історико-культурного заповідника за
погодженням з органом, до сфери
управління якого належить
історико-культурний заповідник.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд наведених положень
чинного законодавства не врахував, не
визначив природи правовідносин сторін
та не перевірив повноваження позивача
у відносинах у сфері охорони
культурної спадщини з метою її
збереження, використання об'єктів
культурної спадщини у суспільному
житті.

Натомість суд апеляційної інстанції
вірно встановив правовий статус
території, на якій виконуються спірні
дії, специфіку правового регулювання
правовідносин у даній справі,
зазначивши також про недоведеність
обставин, що зумовлювали б
необхідність виконання відповідачем
дій за змістом поданого позову за
приписами Закону України "Про захист
населення і територій від надзвичайних
ситуацій техногенного та природного
характеру".

Доводи касаційної скарги не може бути
прийнято до уваги, оскільки вони жодним
чином не спростовують належно
встановлених апеляційним судом
обставин справи та не доводять
відповідних повноважень позивача у
спірних правовідносинах згідно з
викладеними вище положеннями
законодавства; вказуючи на відсутність
підстав для апеляційного перегляду
справи за апеляційною скаргою
Єврейської релігійної громади "ТУРЕЙ
ЗАГАВ" (ЗОЛОТА РОЗА), скаржник не
врахував, що постанову у даній справі
прийнято за наслідками розгляду
апеляційної скарги особи, залученої до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача.

За частиною 1 статті 11110 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Перевіривши у відповідності до частини
2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у постанові
апеляційного господарського суду,
колегія суддів дійшла висновків про те,
що господарський суд в порядку статей
43, 99, 101 Господарського процесуального
кодексу України розглядаючи справу,
розглянув всебічно, повно та об'єктивно
в судовому процесі всі обставини
справи в їх сукупності, дослідив подані
сторонами в обґрунтування своїх вимог
та заперечень докази, вірно застосував
норми матеріального та процесуального
права, відтак його висновки за
наслідками розгляду позовних вимог та
апеляційної скарги є обґрунтованими та
відповідають чинному законодавству.

Твердження заявника про порушення і
неправильне застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права
не знайшли свого підтвердження та
суперечать матеріалам справи, в зв'язку
з чим підстав для скасування прийнятої
постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1
статті 1119, статтями 11110, 11111
Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський
суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українські інвестиційні
системи"залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013року у
справі № 5015/5527/12 Господарського суду
Львівської області залишити без змін.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н. Волковицька

Л. Рогач