ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.02.14р. Справа № 904/9148/13За позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 25 500 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Моторне (транспортне) страхове бюро
України звернулося до господарського
суду з позовом, в якому просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрейд" суму
виплаченого страхового відшкодування
в розмірі 25 500 грн. 00 коп. в порядку
регресу на підставі підпункту 38.2.1 п. 38.2
ст. 38 Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Відповідач відзив на позов не надав та
не забезпечив явку свого повноважного
представника в призначені судові
засідання.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника
відповідача, тому що позовна заява з
доданими до неї документами і ухвали
суду направлялися за юридичною
адресою, яка значаться у витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
15.01.14р., наданому позивачем на вимогу
суду. Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЦК України
місцезнаходження юридичної особи
визначається місцем її державної
реєстрації, якщо інше не встановлено
законом.

Представник позивача в судове
засідання 11.02.14р. не з'явився та не надав
витребувані судом документи.

11.02.14р. на електронну адресу суду
надійшла заява позивача про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із зайнятістю представника в іншому
судовому засіданні.

Враховуючи закінчення встановленого
законом строку розгляду справи;
повідомлення судом належним чином
позивача про час та місце судового
засідання у справі, що підтверджується
наявними у справі доказами; можливість
уповноваження відповідачем іншого
представника для представлення
інтересів в суді, господарський суд
вважає за необхідне клопотання
позивача відхилити та розглянути
справу за відсутності представників
сторін.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази,
господарський суд -

встановив:

04.08.2009р. о 22 год. 30 хв. на 120 км а/д
Київ-Харків в Яготінському районі
Київської області сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Івеко МL 80Е16» д/з АЕ5473Вн,
що належить ТОВ «Автотрейд», під
керуванням водія Сокола Віктора
Вікторовича та автомобіля «Рено», д/з
АА2124АЕ, „Шмітц" д/н АА3372ХХ, що належать
Максимовій Інесі Петрівни.

Відповідно до постанови Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
07.09.2009р., ДТП сталась з вини Сокола
Віктора Вікторовича, який в темну пору
доби не вибрав безпечну швидкість руху,
не врахував дорожню обстановку та
здійснив зіткнення з автомобілем
„Рено" д/н АА2124АЕ, що призвело до
механічних пошкоджень обох
автомобілів.

Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 07.09.2009р. по
справі № 3-1811/09 Сокола Віктора
Вікторовича визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення й застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
накладення штрафу у розмірі 400,00 грн.

Згідно довідки № 363 від 05.08.09р. ДПС, в
результаті ДТП пошкоджено, зокрема,
автомобіль „Шмітц" д/н АА3372ХХ, що
належить Максимовій Інесі Петрівни.

Відповідно до звіту про вартість
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу Schmitz д/н
АА3372ХХ від 09.09.2009р. № 2615, розмір збитків
завданих Максимовій І.П., внаслідок ДТП,
складає 25 339 грн. 99 коп.

У відповідності до Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" п. 41.1. МТСБУ за рахунок коштів
фонду захисту потерпілих відшкодовує
шкоду на умовах, визначених цим
Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого
не застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім шкоди,
заподіяної транспортному засобу, який
не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1
цього Закону, та майну, яке знаходилося
в такому транспортному засобі.

У відповідності з п.9.2 статті 9 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" - обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25500 гривень на одного потерпілого.

Зазначену суму, у розмірі 25 500 грн. 00 коп.
Моторне (транспортне) страхове бюро
України на підставі підпункту „а"
пункту 41.1 статті 4.1 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", сплатило власнику
пошкодженого автомобіля Максимовій
І.П., що підтверджується платіжним
дорученням № 4565 від 02.12.2009р.

Згідно ст. 22 Цивільного Кодексу
України, особа, якій завдано збитків,
має право на їх відшкодування у розмірі
витрат, які вона зробила чи мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2.
статті 38 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника, водія
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього
Закону.

Як зазначає позивач, 30.11.2012р. Моторне
(транспортне) страхове бюро України
звернулося до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська з позовом до
Сокола В.В.. про стягнення суми
виплаченого відшкодування, за
результатами розгляду якого прийнято
рішення про задоволення позовних
вимог, але за результатами
апеляційного перегляду рішення суду
встановлено, що автомобіль «Івеко МL
80Е16» д/з АЕ5473Вн належить ТОВ
«Автотрейд», у зв'язку із чим позивач
звернувся із даним позовом до
господарського суду.

Одночасно, позивачем в позовній заяві
заявлено клопотання про поновлення
строку позовної давності. В додаткових
поясненнях, наданих на вимогу суду,
представник позивача зазначив, що у
зв'язку із помилковим зверненням до
районного суду та великим
завантаженням в подальшому
представника не було можливості
своєчасно звернутися до
господарського суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позовних вимог
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ст.267 ЦК України).

Суд не знаходить достатніх правових
підстав для задоволення клопотання
позивача про поновлення строку
позовної давності , оскільки позивачу
було відомо про порушення його прав
відповідачем з 02.12.2009р. (з дати
страхового відшкодування власнику
пошкодженого автомобіля Максимовій
І.П.). Крім того, позивачем на
підтвердження свого клопотання не
надано жодного доказу, зокрема доказів
звернення до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська та судового
рішення за наслідками розгляду його
позовної заяви до Сокола В.В. та
перегляду в апеляційному порядку
вказаного рішення суду першої
інстанції тощо.

Таким чином, позовні вимоги
задоволенню не підлягають за пропуском
строку позовної давності.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові
витрати слід покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя І.А. РудьПовне рішення складено
-17.02.14р.