ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 року
Справа № 917/2055/13

Колегія
суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,суддя
Потапенко В.І.,суддя Плужник О.В.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача- Шармая В.В., довіреність № 101
від 23.12.2013 р.

відповідача - Левченка В.І., директора

третьої особи -Медведєвої І.А.,
довіреність № 25-17/1858 від 30.12.2013 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 142П/3)
та третьої особи (вх.№ 183П/3) на рішення
господарського суду Полтавської
області від 12 грудня 2013 року у справі №
917/2055/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" в особі
філії "Придніпровські магістральні
нафтопроводи" ПАТ "Укртранснафта", м.
Кременчук Полтавської області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача-Державна фінансова інспекція
України, м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробнича фірма
"Взаємодія", м. Кременчук Полтавської
області

про стягнення 9 183,27 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
"Укртранснафта" в особі філії
"Придніпровські магістральні
нафтопроводи" ПАТ "Укртранснафта"
звернулось до господарського суду
Полтавської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробнича фірма
"Взаємодія" про стягнення 9183,27 грн.
збитків, завданих порушенням
укладеного між сторонами договору від
03.08.2011 р. № 3012-11/094-00.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 12 грудня 2013
року у справі № 917/2055/13 (суддя
Плотницька Н.Б.) в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням не
погодився та подав на нього до
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неповне
з'ясування місцевим господарським
судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права, просить це рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги
зазначає зокрема на безпідставність
висновку господарського суду першої
інстанції щодо недоведеності факту
порушення відповідачем своїх
зобов'язань за договором від 03.08.2011 р. №
3012-11/094-00, оскільки, на думку позивача,
таке порушення підтверджується актом
ревізії державної фінансової
інспекції України № 05-21/170 від 18.07.2013 р.
та вимогою вказаної інспекції від
05.09.2013 р. № 05-14/1304 про усунення позивачем
виявлених цією ревізією порушень
шляхом стягнення з відповідача
вартості завищених робіт чи
забезпечення виконання ним
відповідного обсягу робіт.

Позивач зазначає, що вказана вимога
Державної фінансової інспекції
відповідно до чинного законодавства є
обов'язковою для виконання, у зв'язку з
чим ним і було подано позовну заяву
по даній справі.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача-Державна фінансова
інспекція України також із вказаним
рішенням не погодилась та подала на
нього до Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неповне
з'ясування місцевим господарським
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить це рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скраги
зазначає зокрема на те, що
господарським судом першої інстанції
взагалі не досліджувались обставини
порушення відповідачем своїх
зобов'язань за договором від 03.08.2011 р. №
3012-11/094-00, які було встановлено
проведеною Державною фінансовою
інспекцією ревізією
фінансово-господарської діяльності
позивача та зафіксовано в акті № 05-21/170
від 18.07.2013 р.

Представники позивача та третьої
особи в судовому засіданні підтримують
апеляційні скарги.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві на апеляційні
скарги проти їх задоволення заперечує,
вважає, що господарський суд першої
інстанції у повному обсязі дослідив
надані сторонами та третьою особою
докази та прийняв законне рішення на
підставі чинного цивільного та
господарського законодавства, просить
оскаржуване рішення залишити без змін.

Посилається зокрема на
безпідставність та необґрунтованість
доводів позивача, що відповідачем
було допущено завищення вартості
виконаних робіт по договору від 03.08.2011
р. № 3012-11/094-00 з влаштування та
розбирання риштувань на суму 2534,38,
оскільки вказані роботи на цю вартість
були визначені замовником у дефектому
акті, в якому міститься інформація
пропозиції конкурсних
торгів.Відповідач як учасник
конкурсних торгів надав необхідну
документацію із забезпечення
пропозиції конкурсних торгів та на
засіданні комітету конкурсних торгів
замовника був визнаний переможцем.При
цьому відповідач зазначає, що надана
ним цінова пропозиція включала тільки
ті об'єми робіт, які вказані у
дефектному акті замовника і є для
відповідача як для учасника торгів
обов'язковими, а пропозиції, які мають
відхилення від дефектного акту не
приймаються до розгляду тендерними
комітетами.

Також відповідач вказує на
безпідставність доводів апеляційних
скарг щодо включення в акт приймання
виконаних робіт подвійної вартості
одних і тих самих робіт внаслідок
одночасного застосування кошторисних
норм Р12-49-3; Р12-40-8 з нормами Р11-60-1,
оскільки вказані роботи були включені
в дефектний акт замовника, а тому
відповідач як учасник торгів був
зобов'язаний їх включити в договірну
ціну, яка до того ж була перевірена
відповідними службами позивача і
зауважень до кошторису від них не
надходило.Роботи по договору від 03.08.2011
р. № 3012-11/094-00 були виконані в повному
обсязі та якісно, що підтверджується
підписаними сторонами актом прийняття
виконаних будівельних робіт за
грудень 2011 року форми КБ2 та довідкою
про вартість виконаних робіт та
витрати за грудень 2011 року форми 3.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційних
скарг та відзиву на них, вислухавши
пояснення представників сторін та
третьої особи, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що

апеляційні скарги позивача та третьої
особи задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено господарським судом
першої інстанції, між позивачем,
Публічним Акціонерним Товариством
"Укртранснафта" в особі Філії
"Придніпровські магістральні
нафтопроводи" Публічного Акціонерного
Товариства "Укртранснафта" та
відповідачем- Товариством з обмеженою
відповідальністю "Виробнича фірма
"Взаємодія" було укладено договір від
03.08.2011 №23012-11/094-00, згідно з предметом
якого відповідач зобов'язується
виконати роботи з ремонту приміщення
ЩСУ підпірної насосної НПС 1 "Кременчук"
(п.1.1 Договору).

Згідно з п. 2.1 договору (в редакції
додаткової Угоди №1 від 09.12.2011 до цього
договору, т. 1 а.с. 30) вартість усіх робіт
за даним договором становить 41 014,30 грн.
згідно з договірною ціною , яка є
невід'ємною частиною та додатком № 1 до
нього.

Відповідно до умов договору
сторонами було підписано договірну
ціну до нього (додаток № 1 до договору),
в якому визначено вартість робіт в
сумі 410143 грн. ( т. 1 а.с. 31-32).

Відповідно до пункту 2.2. договору та
договірної ціни, яка є додатком № 1 до
нього ціна договору є твердою.

На виконання умов договору позивачем
22 листопада 2011 року згідно з рахунком
№03 від 04.08.2011 р. ( т.1 а.с. 44) було
перераховано авансовий платіж в сумі 16
461,01 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 4283 ( т. 1 а.с. 45).

Також сторонами було підписано та
скріплено їх печатками акт приймання
виконаних будівельних робіт за
договором ф. КБ-2в б/н за грудень 2011 року
на суму 41014,30 грн.( т. 1 а.с. 46-50) та довідку
про вартість виконаних будівельних
робіт та витрати за грудень 2011 року на
суму 41014,30 грн.

28 серпня 2012 року позивачем згідно з
рахунком №37 від 09.12.2011 ( т. 1 а.с. 52) було
перераховано відповідачу остаточний
платіж за виконані за договором роботи
в сумі 24 553,29 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № від 28.08.2012
р. ( т. 1 а.с. 53).

Отже, позивачем на виконання умов
договору від 03.08.2011 №23012-11/094-00 було
перераховано відповідачу 41 014,30 грн.

Посадовими особами контролюючого
органу, відповідно до пункту 2.27 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на II квартал 2013 року,
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01.07.2010 по 01.04.2013
(надалі - ревізія).

Результати ревізії були оформлені
актом ревізії фінансово-господарської
діяльності Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" за період з
01.07.2010 по 01.04.2013 від 18.07.2013 №05-21/170 ( т. 1 а.с.
54-57)).

В цьому акті зазначено, що
вибірковою перевіркою акту виконаних
робіт ф. КБ-2в бн/ за грудень 2011 року (від
09.12.2011 року), складеного відповідачем по
виконаних роботах, встановлено ряд
порушень, зокрема: вартість робіт по
договору у порушення вимог п.п. 1.2, 1.3, 3.3
ДБН Д.1.1-1-2000, була завищена
відповідачем.

Так в цьому акті ревізії зазначено
наступне.

Під час перевірки акту виконаних
робіт ф. КБ-2в б/н за грудень 2011 року,
складеного відповідачем по виконаних
роботах на замовлення позивача за 2011
рік, було встановлено застосування
норм Р12-49-3 "Поліпшене фарбування
полівінілацетатними водоемульсійними
сумішами стін по штукатурці" та Р12-40-8
"Поліпшене фарбування колером олійним
розбіленим стін по штукатурці", в той
час як виконанню вказаним видам робіт
передували роботи зі шпаклювання стін
шпаклівками типу ізогіпси (норми Р11-60-1
"Шпатлювання стін шпаклівкою ізогіпси"
та Р11-60-3 "додавати на кожний 1мм
змінення товщини"). Відповідно до
Технічної частини ДБН Д.2.4-12-2000 "Малярні
роботи", в складі операцій при
виконанні робіт з поліпшеного
фарбування полівінілацетатними
водоемульсійними сумішами стін по
штукатурці та поліпшеного фарбування
колером олійним розбіленим стін по
штукатурці передбачено виконання
першого суцільного
шпаклювання.Одночасне застосування
норм Р12, Р12-40-8 поряд з нормами Р!!-60,
Р11-60-3 призвело до включення в акт ф.
КБ-2в б/н за грудень 2011 року подвійної
вартості одних і тих самих робіт, що є
порушенням вимог п.п. 1.3, 3.3 ДБН Д.1.1-1- 2000,
яке призвело до завищення вартості
виконаних підрядних робіт на суму 6 648,89
грн.

Представник позивача зазначив, що в
ході проведення вибіркового
контрольного обміру фактично
виконаних робіт відповідачем
встановлено, що висота приміщення ЩСУ
підпорної насосної НПС 1 становить 2,9 м.
Відповідно до п. 1.2.3 ДБН Д.2.4.11-2000
"Штукатурні роботи" та 1.2.2 ДБН Д.2.4.12-2000
"Малярні роботи", нормами збірників
передбачено витрати ресурсів на
виконання робіт з інвентарних
столиків, стрем'янок та приставних
драбин при виконанні оздоблювальних
робіт висотою до 4 м. А отже, врахування
відповідачем в акті ф. КБ-2в б/н за
грудень 2011 року вартості робіт з
улаштування та розбирання внутрішніх
інвентарних риштувань є безпідставним
і необґрунтованим, і є порушенням вимог
п. 1.2.3 ДБН Д.2.4.11-2000 "Штукатурні роботи" та
1.2.2 ДБН Д.2.4.12-2000 "Малярні роботи", що
призвело до завищення вартості
виконаних підрядних робіт на суму 2 534,38
грн.

Таким чином, в акті ревізії вказано на
завищення відповідачем вартості
виконаних відповідачем робіт по
договору від 03.08.2011 р. № 3012-11/094-00 на
загальну суму 9183,27 грн.

Позивач просив суд стягнути з
відповідача в якості збитків,
понесених ним внаслідок порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором від 03.08.2011 р. № 3012-11/094-00
зазначену вартість робіт, що зазначена
в акті ревізії як завищена на суму 9
183,27 грн.

Надаючи в процесі апеляційного
перегляду оцінку обставинам справи в
їх сукупності, колегія суддів
погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову, зважаючи на
наступне.

Так, предметом позову у даній справі
є матеріально-правова вимога позивача
про стягнення з відповідача збитків у
розмірі 9 183,27 грн., у зв'язку з
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором підряду від 03.08.2011 р. №
3012-11/094-00

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору і відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу
України закріплено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 22
Цивільного кодексу України збитками
є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 1 статті 224
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Відповідно до статті 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Виходячи з наведених норм, для
застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

Відсутність хоча б одного з елементів
складу правопорушення виключає
відповідальність боржника за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань у вигляді відшкодування
збитків.

При цьому позивач повинен довести
наявність протиправної поведінки,
збитків та причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і збитками, а
відповідач- відсутність своєї вини у
заподіянні збитків.

Частиною 2 статті 224 Господарського
кодексу України закріплено, що під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Положеннями ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України передбачено, що до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Таким чином, в розумінні чинного
господарського законодавства збитки -
це об'єктивне зменшення будь-яких
майнових благ сторони за договором, що
обмежує його інтереси, як учасника
певних господарських відносин і
проявляється у витратах, зроблених
кредитором, втраті або пошкодженні
майна, а також не одержаних кредитором
доходах, які б він одержав, якби
зобов'язання було виконано боржником.

При цьому зменшення майнових благ
внаслідок невиконання зобов'язань
наступає об'єктивно, тобто незалежно
від волевиявлення сторони, як наслідок
невиконання зобов'язань.

Згідно з положеннями ст.ст.4-3, 32, 33 ГПК
України, кожна сторона на засадах
змагальності повинна довести
належними та допустимими доказами ті
обставини, на які вона посилається яка
на підставу свої вимог чи заперечень.

Однак, позивачем, всупереч положень
ст.ст.4-3, 32, 33 ГПК України, не доведено
наявність протиправної поведінки
відповідача та понесених ним збитків в
розумінні чинного законодавства, а
саме втрат, пошкодження або знищення
його майна, понесення ним додаткових
витрат (штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо).

Так, частина 1 статті 837 Цивільного
кодексу України встановлює, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтею 875 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта. До договору
будівельного підряду застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно зі статтею 883 Цивільного
кодексу України, підрядник відповідає
за недоліки збудованого об'єкта, за
прострочення передання його
замовникові та за інші порушення
договору (за недосягнення проектної
потужності, інших запроектованих
показників тощо), якщо не доведе, що ці
порушення сталися не з його вини. За
невиконання або неналежне виконання
обов'язків за договором будівельного
підряду підрядник сплачує неустойку,
встановлену договором або законом, та
відшкодовує збитки в повному обсязі.

Згідно зі статтею 857 Цивільного
кодексу України , робота, виконана
підрядником, має відповідати умовам
договору підряду, а в разі їх
відсутності або неповноти - вимогам, що
звичайно ставляться до роботи
відповідного характеру. Виконана
робота має відповідати якості,
визначеній у договорі підряду, або
вимогам, що звичайно ставляться, на
момент передання її замовникові.

У відповідності до статті 852
Цивільного кодексу України, якщо
підрядник відступив від умов договору
підряду, що погіршило роботу, або
допустив інші недоліки в роботі,
замовник має право за своїм вибором
вимагати безоплатного виправлення цих
недоліків у розумний строк або
виправити їх за свій рахунок з правом
на відшкодування своїх витрат на
виправлення недоліків чи відповідного
зменшення плати за роботу, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до статті 858 Цивільного
кодексу України, якщо роботи виконана
підрядником з відступами від умов
договору підряду, які погіршили роботу,
або з іншими недоліками, які роблять її
непридатною для використання
відповідно до договору або для
звичайного використання роботи такого
характеру, замовник має право, якщо
інше не встановлено договором або
законом, за своїм вибором вимагати від
підрядника: безоплатного усунення
недоліків у роботі в розумний строк;
пропорційного зменшення ціни роботи;
відшкодування своїх витрат на усунення
недоліків, якщо право замовника
усувати їх встановлено договором.
Підрядник має право замість усунення
недоліків роботи, за які від
відповідає, безоплатно виконати роботу
заново з відшкодуванням замовникові
збитків, завданих простроченням
виконання. У цьому разі замовник
зобов'язаний повернути раніше передану
йому роботу підрядникові, якщо за
характером роботи таке повернення
можливе. Якщо відступи у роботі від
умов договору підряду або інші
недоліки у роботі є істотними та
такими, що не можуть бути усунені, або
не були усунені у встановлений
замовником розумний строк, замовник
має право відмовитися від договору та
вимагати відшкодування збитків.

Статтею 853 Цивільного кодексу
України, передбачено, що замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до статті 882 Цивільного
кодексу України передання робіт
підрядником та прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

Акт підписаний однією стороною,
може бути визнаний судом недійсним
лише у разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані
судом обгрунтованими.

Зважаючи на наведені норми,
господарський суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що
відповідальність підрядника за
неналежну якість роботи визначена
нормами, які регулюють відносини за
договорами підряду.

Відповідно до наведених положень
статтей 853, 882 Цивільного кодексу
України підписання акту виконаних
робіт сторонами без зауважень
свідчить про належне виконання робіт
підрядником.

Зважаючи на це, підписаний сторонами
без будь-яких зауважень чи заперечень з
боку позивача щодо обсягів, якості та
вартості виконаних робіт акт прийняття
виконаних будівельних робіт за
грудень 2011 року форми КБ2 (т. 1 а.с. 46-50) та
довідка про вартість виконаних робіт і
витрати за грудень 2011 року форми 3 ( т. 1
а.с. 51) свідчать про виконання цих робіт
відповідачем відповідно до умов
договору від 03.08.2011 р. № 3012-11/094-00, у тому
числі щодо погоджених сторонами в
договорі та договірній ціні до нього
обсягів, якості та вартості робіт.

Окрім цього, як правильно зазначив
відповідач у відзиві на апеляційні
скарги, обсяг та вартість виконаних ним
робіт за договором від 03.08.2011 р. №
3012-11/094-00 була визначена замовником у
дефектому акті, в якому міститься
інформація пропозиції конкурсних
торгів, у зв'язку з чим відповідач як
учасник цих торгів був зобов'язаний
їх включити в договірну ціну.

На підтвердження вказаних доводів
відповідачем до відзиву на апеляційні
скарги надано конкурсну документацію:
дефектний акт від 07.12.2011 р., запрошення
до участі у виборі виконавця робіт на
проведення ремонту ЩСУ, Основні вимоги
до вибору виконавця робіт, Критерії
оцінки пропозицій по вибору виконавця.

Отже, розмір сплачених позивачем
грошових коштів, в якості оплати
виконаних відповідачем робіт, не
перевищує погодженого сторонами при
укладенні договору від 03.08.2011 р. №
3012-11/094-00 та договірній ціні до нього
(додаток № 1 до договору, а тому
здійснення вказаної оплати не призвело
до заподіяння збитків позивачу, в тому
числі понесення ним додаткових витрат.

При цьому колегія суддів зазначає, що
ціна в договорі є твердою, а тому
відповідно до статті 844 Цивільного
кодексу України зміни до твердого
кошторису могли вноситись лише за
погодженням сторін, і відповідач як
підрядник не мав права відступати від
визначеної вартості робіт.

Таким чином позивачем не доведено
наявності складу цивільного
правопорушення як підстави для
відповідальності відповідача у
вигляді відшкодування збитків.

Окрім цього колегія суддів зазначає, що
предметом позову у даній справі є
стягнення збитків, завданих порушенням
господарських зобов'язань по договору
підряду, а тому питання використання
державних коштів та майна, на які
посилається Державна фінансова
інспекція України не можуть бути
предметом дослідження у даній справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційних скарг не
спростовують висновку господарського
суду першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову, у
зв'язку з чим оскаржуване рішення
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 99, п. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги позивача та третьої
особи залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 12 грудня 2013
року у справі № 917/2055/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Постанову складено в повному
обсязі 14.02.2014 р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Потапенко В.І.

Суддя
Плужник О.В.