донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

18.02.2014 року
справа №905/7619/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: ссуддівШевкової Т.А.
Бойченка К.І., Чернота Л.Ф.За участю
представників сторін:

від позивача:Ігнатова Н.О. дов. № Н-01/1513
від 12.06.2013 рокувід відповідача:Пасечник
І.В. дов. № 09-18/3642 від 21.01.2014 року
Маєвська В.М. дов. 09-18/3580 від 26.12.2013
рокувід третьої особи 1: від третьої
особи 2:Не з'явився Не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Донецька
залізниця", м. Донецьк на
рішення господарського суду Донецької
області від03.12.2013 рокуу справі№ 905/7619/13
(суддя Забарющий М.І.)за
позовом:Державного підприємства
"Донецька залізниця", м. Донецьк
до відповідача:Публічного
акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь", м.
Маріуполь Донецька область третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача:1.
Державне підприємство "Український
державний центр по експлуатації
спеціалізованих вагонів", смт.
Панютине, м. Лозова, Харківська область
2. Державне підприємство
"Дарницький вагоноремонтний завод", м.
Київпро:стягнення 24 479грн. 28коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Донецька
залізниця", м. Донецьк звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом про стягнення з Публічного
акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь", м.
Маріуполь, Донецька область 24 479грн.
28коп. плати за користування вагонами
№№ 67702522, 65399933, 65761884, 66238833, 67571406, 67665109.

Господарський суд Донецької області
ухвалою від 12.11.2013 року з власної
ініціативи залучив до участі у справі у
якості третіх осіб на стороні позивача
без самостійних вимог на предмет спору
- ДП «Дарницький вагоноремонтний
завод» м. Київ, ДП «Український
державний центр по експлуатації
спеціалізованих вагонів» смт.
Панютине.

Господарський суд Донецької області
рішенням від 03.12.2013 року у справі №
905/7619/13 у задоволенні позовних вимог
відмовив, виходячи з того, що вимоги
позивача не обґрунтовані, тоді як
позивач звернувся до господарського
суду за захистом прав третіх осіб, на що
уповноважений не був.

Державне підприємство "Донецька
залізниця", м. Донецьк, не погоджуючись
із рішенням господарського суду,
подало апеляційну скаргу, в якій
просить рішення від 03.12.2013 року у справі
№ 905/7619/13 скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Заявник скарги вважає рішення
господарського суду прийнятим при
неправильному застосуванні норм
матеріального права - п.п.3, 4, 11, 12, 16, 23
Правил користування вагонами, п.20
Правил складання актів, норм
процесуального права - ст.43 ГПК України
в частині всебічного, повного та
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Заявник скарги вважає, що
господарський суд не дотримався ч.1
ст.542 ЦК України, відповідно якої у разі
солідарної вимоги кредиторів кожний з
кредиторів має право пред'являти
боржникові вимогу у повному обсязі.

Заявник скарги не погоджується із
висновком господарського суду про
обов'язок залізниці забирати вагони
після підписання сторонами актів про
їх пошкодження, оскільки відповідно до
п.11 Правил користування вагонами і
контейнерами не прийняті залізницею
від вантажовласника вагони
залишаються в користуванні
вантажовласника до усунення недоліків,
факт передачі вагонів підтверджено
пам'ятками про забирання вагонів, плата
за користування вагонами нарахована за
час знаходження вагонів у відповідача.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційної інстанції
просив рішення господарського суду
Донецької області від 03.12.2013 року у
справі № 905/7619/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення,
оскільки вважає дане рішення законним
та обґрунтованим.

Крім того, представник відповідача
просив залучити до матеріалів справи
копію листа ДП «Донецька залізниця» №
119 від 20.02.2013 року, копії телеграфних
вказівок № Н/14 від 16.01.2013 року, № 1309 від
19.03.2012 року. Дані документи залучені
колегією суддів до матеріалів справи.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Державного
підприємства "Український державний
центр по експлуатації спеціалізованих
вагонів", смт. Панютине, м. Лозова,
Харківська область у судове засідання
не з'явився, направив на адресу суду
відзив на апеляційну скаргу № 1/279 від
15.01.2014 року та телеграму від 16.01.2014 року,
в яких зазначив, що апеляційну скаргу
підтримує у повному обсязі, та просив
розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Державного
підприємства "Дарницький
вагоноремонтний завод", м. Київ у судове
засідання не з'явився, на вимогу суду,
викладену в ухвалі від 21.01.2014 року надав
пояснення по справі № 40/1/Ю від
17.02.2014 року та зазначив, що апеляційну
скаргу підтримує у повному обсязі,
просив розглянути справу без його
участі.

Колегія суддів визнала за можливе
залучити до матеріалів справи надані
ДП "Дарницький вагоноремонтний завод"
пояснення та розглянути апеляційну
скаргу без участі представників третіх
осіб за наявними в справі матеріалами,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин.

Відповідно до статей 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України здійснено фіксацію судового
процесу технічними засобами та
складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає рішення
господарського суду законним та
обґрунтованим; а апеляційну скаргу -
такою, що не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
Дорожній центр управління
перевезеннями Донецької залізниці
(позивач є правонаступником цього
Центру) та ВАТ «Металургійний комбінат
«Азовсталь» уклали договір №
1/27 на експлуатацію під'їзної колії ВАТ
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
по станції Сартана Донецької залізниці
від 14.06.1999 року, згідно з умовами якого
здійснюється експлуатація під'їзної
колії, яка належить комбінату, і
примикає до станції Сартана Донецької
залізниці через стрілки №№ 75, 77
з'єднувальною колією №№49, 51, які
обслуговуються власними локомотивами.

Даний договір укладений сторонами
строком на 5 років з 01.07.1999 року по 30.06.2004
року, договір був чинним у спірний
період.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 20.08.2004 року у
справі № 21/270пд в умови договору № 1/27
внесені зміни; §13 договору був
доповнений п. 11 - «час знаходження
вагонів на під'їзній колії
визначається з моменту закінчення
приймально - здавальних операцій при
передачі вагонів залізницею власнику
колії до моменту закінчення цих
операцій при поверненні вагонів
залізниці».

Сторонами 23.08.2006 року укладено
додаткову угоду до договору №
1/27 у якій §13 доповнили п.12 наступного
змісту «за час затримки вагонів на
станції Сартана і на підходах до неї в
очікуванні подачі їх під вивантаження
з причин, які залежать від власника
колії, останній сплачує Залізниці
плату за користування вагонами у
відповідності до ст.119 Статуту
залізниць України».

Сторонами 09.09.2008 року укладена
додаткова угода до договору №
1/27, в якій §13 договору доповнений у т.ч.
абзацем - «за пошкодження вантажних
вагонів власник колії відшкодовує
залізниці збитки, сума яких у
відповідності з вимогами п. 22 розділу 6
Правил користування вагонами
складається з... плати за користування
вагонами за нормативний час
знаходження пошкодженого вагону в
деповському, капітальному ремонті або
технічному обслуговуванні з відцепкою,
визначеною згідно ставок плати за
користування вагонами, у відповідності
з п.14 Правил користування вагонами і
контейнерами».

29.12.2011 року сторонами укладений договір
№ 1/27а/211 про надання послуг з
проведення розрахунків за
користування власними вагонами на
під'їзних коліях», яким врегульовані
взаємовідносини сторін стосовно
оплати комбінатом послуг за весь час
користування власними вантажними
вагонами.

У пункті 2.1 договору сторони визначили,
що виконавець зобов'язаний
нараховувати плату за користування
ними (власними вагонами) на під'їзних
коліях; сторони погодили нараховувати
плату за користування власними
вагонами за ставками, наведеними у
Збірнику тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом у
межах України та пов'язані з ними
послуги Тарифне керівництво № 1 як для
вантажних вагонів залізниць з
урахуванням оголошених Укрзалізницею
коефіцієнтів підвищення.

Згідно з п.3.1 договору клієнт
зобов'язаний оплачувати послуги за
весь час користування вагонами
виконавця на під'їзних коліях
відповідно до відомості плати за
користування вагонами форми ГУ - 46 на
підставі пам'яток про
подавання/забирання вагонів форми ГУ -
45.

Оскільки жодною із сторін не надано
суду доказів звернення до іншої
сторони з заявою про припинення дії
цього договору, тому згідно з п.7.2
договору № 27а/211, строк його дії
розповсюджується на 2013 рік.

Як вбачається з матеріалів справи на
станцію Сартана ДП «Донецька
залізниця» на адресу відповідача
надходили вантажі у вагонах державної
вагонної компанії ДП «Український
державний центр по експлуатації
спеціалізованих вагонів», а саме:

08.06.2013р. - вантаж «руда залізна» у вагоні
№ 67702522 за залізничною накладною №
45425675;

14.06.2013р. - вантаж «брухт чорних металів»
у вагоні № 65399933 за залізничною
накладною № 41328279;

08.07.2013р. - вантаж «руда залізна» у
вагонах №№ 65761884, 66238833 за залізничною
накладною № 46469409;

15.07.2013р. - вантаж «концентрат вугільний»
у вагоні № 67571406 за залізничною
накладною № 49042609;

22.07.2013р. - вантаж «брухт чорних металів»
у вагоні № 67665109 за залізничною
накладною № 49605447.

Відповідно до умов договору про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії № 1/27 зазначені вагони
передавалися відповідачу на під'їзну
колію під вивантаження за пам'ятками
про подавання вагонів.

У процесі проведення робіт, пов'язаних
із вивантаженням вантажу, зазначені
вагони були пошкоджені, що зафіксовано
в актах про пошкодження вагонів ВУ - 25М
№ 100 від 10.06.2013р., № 111 від 18.06.2013р., №№ 123,
124 від 09.07.2013р., № 130 від 17.07.2013р., № 137 від
24.07.2013р.

Облік часу знаходження вагонів №№
67702522, 65399933, 65761884, 66238833, 67571406, 67665109 на
залізничній під'їзній колії
відповідача та нарахування плати за
користування ними здійснювалось
станцією Сартана за відомостями плати
за користування вагонами №№ 19063560,
28063710, 12073939, 24074128, 05084363, які підписані
відповідачем із запереченнями, із
загальної нарахованої плати сума 24
479грн. 28коп. відповідачем не визнана та
не оплачена.

Позивач, вважаючи, що відповідач має
оплатити плату за користування
вагонами №№ 67702522, 65399933, 65761884, 66238833,
67571406, 67665109 за весь час їх знаходження на
залізничній під'їзній колії з моменту
прийняття їх від залізниці до
пред'явлення вагонів залізниці для
перевезення в ремонт, звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з відповідача плати за
користування вагонами, нарахованої за
відомостями плати за користування
вагонами №№ 19063560, 28063710, 12073939, 24074128, 05084363
в неоплаченій сумі 24 479грн. 28коп. у
примусовому порядку.

Діюче транспортне законодавство
розмежовує залізничні вагони не тільки
за їхніми технічними характеристиками
та - можливостями перевезення
відповідних вантажів (напіввагони,
контейнеровози, обкотишовози тощо), але
й - за їх "юридичним" статусом, а саме: на
вагони "інвентарного парку залізниць"
та "власні (орендовані) вагони".

Як встановлено колегією суддів
Донецького апеляційного
господарського суду вищевказані
вагони за своїм статусом є "власними
вагонами" третіх осіб - Державного
підприємства "Український державний
центр по експлуатації спеціалізованих
вагонів", смт. Панютине, м. Лозова,
Харківська область, Державного
підприємства "Дарницький
вагоноремонтний завод", м. Київ.

Приписами статті 119 Статуту залізниць
України передбачена можливість
стягнення на користь залізниці плати
за користування власними вагонами
виключно за час затримки цих вагонів на
коліях залізниці.

Згідно з п. 15 Правил користування
вагонами та контейнерами за час
перебування на під'їзних коліях та
інших місцях незагального
користування власних (орендованих)
вагонів плата не вноситься.

Таким чином, норми Статуту та Правил
користування вагонами та контейнерами
щодо можливості стягнення плати за
користування вагонами до спірних
правовідносин не застосовуються.

Укладаючи з відповідачем договір №
27а/211, позивач повинен був діяти на
підставі укладеного 27.12.2011 року
позивачем з третьою особою агентського
договору № ДМ-11013/НЮ та довіреності від
28.12.2011 року №1/9685.

За умовами зазначеного агентського
договору позивач (комерційний агент),
діючи від імені та за рахунок третьої
особи (п. 1.1. Агентських договорів),
зобов'язався вчинити наступні
юридичні дії:

- укласти з вантажовласниками
договори про надання послуг із
проведення розрахунків за
користування власними вагонами третіх
осіб під час їх перебування на
під'їзних коліях вантажовласників;

- нараховувати плату за
користування цими вагонами.

Права на отримання позивачем
зазначеної плати від вантажовласників
та її примусового стягнення зазначені
агентські договори не передбачали.

Пунктом 3.2 агентського договору
визначено, що плата за користування
вагонами має надходити безпосередньо
третім особам, після чого 20% від
отриманої третіми особами плати у
вигляді комісійної винагороди має
сплачуватись останніми позивачеві.

Згідно ч. 1 ст. 295 Господарського кодексу
України комерційне посередництво
(агентська діяльність) є
підприємницькою діяльністю, що полягає
в наданні комерційним агентом послуг
суб'єктам господарювання при
здійсненні ними господарської
діяльності шляхом посередництва від
імені, в інтересах, під контролем і за
рахунок суб'єкта, якого він
представляє.

Однак, ч.3 ст.295 ГК встановлено, що не є
комерційними агентами підприємці (див.
ст.ст. 43, 47 ГК), що діють хоча і в чужих
інтересах, але від власного імені.

Таким чином, набувачем права на
отримання плати за користування
спірними вагонами за укладені
сторонами договором про розрахунки є
третя особа - власник відповідного
вагону, яка й є особою, що передає
власні вагони відповідачу у
користування.

Враховуючи те, що договір №27а/211
позивач уклав від свого імені, відсутні
підстави щодо посилання на агентський
договір № Д/М-11013/НЮ-ДОХ/ЦСВС, стороною
якого відповідач не являється.

За умовами договору №27а/211 (п.3.1)
відповідач оплачує послуги за
користування вагонами позивача на
під'їзних коліях. Однак, всі перелічені
позивачем у позові вагони належать 3-й
особі, а не позивачу. Тому права на
стягнення плати за користування
вагонами, які належать 3-й особі, на
умовах договору № 27а/211 у позивача не
має.

Крім того, колегією суддів встановлено,
що в актах форми ВУ-25М про пошкодження
вагонів зазначено про те, що повна сума
виконаних ремонтних робіт підлягає
оплаті по факту виконаних робіт, акти
про пошкодження вагонів не є
документами, які підтверджують
виконання ремонтних робіт, і тому не є
підставою для затримки вагонів. В актах
зазначено про те, що вагони
направляються для ремонту на ПТО
станції Сартана вагонним ДЕПО
Волноваха Донецької залізниці при
супроводжувальному листку форми ВУ-26.

Позивачем не надано суду належних
документів, підтверджуючих
направлення вагону для ремонту, актів
загальної форми про затримку вагонів,
відповідно до п.3 Правил складання
актів, п.3 Правил користування вагонами
і контейнерами, які б свідчили про вину
відповідача у затримці вагонів.

Враховуючи наведені вище обставини,
приймаючи до уваги, те, що вимагаючи
стягнути з відповідача спірну суму,
позивач належними доказами не довів
підстави для стягнення плати за
користування вагонами з вини
відповідача саме на його користь,
колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про те, що позов про
стягнення плати за користування
вагонами у сумі 24 479грн. 28коп.
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Донецької області
від 03.12.2013 року у справі № 905/7619/13 про
відмову у задоволенні позовних вимог
відповідає приписам ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, підстав для його скасування та
задоволення вимог апеляційної скарги
за наведеними в ній мотивами не
вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на заявника
скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Донецька залізниця",
м. Донецьк залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 03.12.2013 року у справі №
905/7619/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, направляється сторонам
по справі в триденний строк та може
бути оскаржена до Вищого
господарського суду України через
Донецький апеляційний господарський
суд у двадцятиденний строк.

Головуючий
Т.А. Шевкова

Судді К.І. Бойченко

Л.Ф. Чернота

Надруковано 7
прим:

1 - позивачу;

2 - відповідачу;

3,4 - третім особам;

5 - до справ

6 - гос. суду;

7 - ДАГС.