ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 лютого 2014 року Справа № 5011-47/16284-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіМалетича
М.М.,суддів:Козир Т.П., Кота О.В., Плюшка
І.А., Шевчук С.Р.,розглянувши
заявуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Київінвестбуд"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 21.10.2013у
справі№ 5011-47/16284-2012за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Київінвестбуд"до1. Громадської
організації інвалідів
"Реабілітаційний центр "Довіра"; 2.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
компанія "Укрбурвод",провизнання
недійсним договору поруки,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.02.2013 у справі №
5011-47/16284-2012 відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.05.2013 рішення
господарського суду міста Києва від
05.02.2013 скасовано та прийнято нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволено в повному обсязі; визнано
недійсним з моменту укладення договір
поруки від 01.09.2011, між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Укрбурвод" та
Громадською організацією інвалідів
"Реабілітаційний центр "Довіра".

Постановою Вищого господарського суду
України від 21.10.2013 у даній справі
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 28.05.2013
скасовано, а рішення господарського
суду міста Києва від 05.02.2013 залишено без
змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Київінвестбуд" звернулось із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 21.10.2013 у справі
№ 5011-47/16284-2012, у якій просить указану
постанову скасувати та залишити в силі
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 28.05.2013.

Заяву, з посиланням на постанову
Судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 01.09.2009 у
справі № 42/492-52/116 та на постанови
Вищого господарського суду України від
19.11.2012 у справі № 19/322пд(14/212пд), від
19.04.2007 у справі № 2-7/13067-2006, мотивовано
неоднаковим застосуванням судами
одних і тих самих норм матеріального
права, внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає необхідним відмовити в допуску
справи до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 21.10.2013 у справі №
5011-47/16284-2012, про перегляд якої просить
заявник, Вищий господарський суд
України погодився з висновками суду
першої інстанції щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позову про визнання недійсним договору
поруки, виходячи із встановлених судом
обставин справи про те, що зі змісту
спірного договору поруки не випливає
обов'язку кредитора або поручителя за
договором поруки отримувати згоду
боржника на укладення договору;
спірний договір поруки не впливає на
права та обов'язки боржника.

Водночас у постанові від 19.11.2012 у справі
№ 19/322пд(14/212пд) суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про визнання
недійсним з моменту укладення договору
поруки, виходячи із встановлених
судами обставин справи про те, що в
договорі купівлі-продажу та додатках
до нього відсутні посилання на те, що з
метою забезпечення виконання
зобов'язань за цим договором повинен
бути укладений договір поруки;
договори поруки та купівлі-продажу не
містять інформації, за які саме
зобов'язання поручився поручитель за
спірним договором, та які строки їх
виконання; з умов спірного договору
поруки не вбачається поручительства, а
саме гарантій належного виконання
боржником свого зобов'язання, а
поручитель за даним договором взяв на
себе зобов'язання погасити вже
існуючий борг боржника.

У постанові від 19.04.2007 у справі №
2-7/13067-2006 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про визнання
недійсним договору поруки, виходячи із
встановлених судами обставин справи
про те, що договір про надання послуг по
відпочинку та оздоровленню не містить
умов про можливість забезпечення
зобов'язань, натомість договором
поруки передбачено, що зобов'язання за
договором про надання послуг по
відпочинку та оздоровленню
забезпечується гарантією, а поручитель
не відноситься до переліку осіб, яким
законодавством надано право бути
гарантами.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Крім того, постанова Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 01.09.2009 у справі № 42/492-52/116 не
може бути доказом неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, оскільки до
судових рішень, на які у відповідній
заяві може бути здійснено посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України, не належать судові рішення
Верховного Суду України в
господарських та адміністративних
справах, оскільки відповідно до
положень глав 4, 5 розділу ІІ Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" Верховний Суд України є
найвищим судовим органом у системі
судів загальної юрисдикції, а не судом
касаційної інстанції.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Київінвестбуд" у допуску справи №
5011-47/16284-2012 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддя М. Малетич Судді Т.
Козир О. Кот І. Плюшко С. Шевчук