КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. Справа№ 910/22530/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі

судового засідання:
Ростовській І.Ю.

за участі представників:

позивача Янкевич Л.Д. - дов. від
13.01.2014р. №10/115;

відповідача Бернацька О.В. - дов. від
14.05.2013р. №14-113;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню

та газифікації "Рівнегаз"

на рішення Господарського суду м.
Києва від 17.12.2013 р.

у справі № 910/22530/13 (суддя: Паламар
П.І.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню

та газифікації "Рівнегаз"

до Публічного акціонерного
товариства

"Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 917 846,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Рівнегаз» звернувся до
Господарського суду м. Києва з позовом
до відповідача ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» про стягнення 917 846, 32 грн.
заборгованості в період з січня по
вересень 2013р. за Договором на розподіл
природного газу від 21.01.2013р. №14/974/13, з
яких:

- 735 635, 29 грн. основного боргу;

- 12 759, 97 грн. інфляційних втрат;

- 61 965, 98 грн. 3% річних;

- 310 024, 90 грн. пені.

17.12.2013р. позивач подав до місцевого
господарського суду Заяву про
уточнення позовних вимог, за якою
фактично зменшив лише розмір пені до
107 485, 08 грн. (арк. с. 65).

Вказана Заява від 17.12.2013р. була прийнята
до розгляду судом першої інстанції.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 17.12.2013 р. № 910/22530/13
позов задоволено частково, провадження
у даній справі в частині вимог про
стягнення основного боргу у розмірі 735
635,29 грн. припинено у зв'язку зі сплатою
його відповідачем після подання позову
до господарського суду. Стягнуто з
відповідача ПАТ "НАК"Нафтогаз України"
на користь позивача ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" 9 772,71 грн.
інфляційних втрат за час прострочення,
61 965,98 грн. три проценти річних, 10 748,51
грн. пені, судові витрати. В іншій
частині позову відмовлено з посиланням
на ст. 233 ГК України, застосовуючи яку
суд першої інстанції зменьшив розмір
пені на 90 % (арк. с. 73-75).

Не погоджуючись з вказаним Рішенням
частково, позивач ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" звернувся до Київського
апеляційного господарського суду зі
скаргою, в якій просив Рішення
Господарського суду м. Києва від 17.12.2013
р. у даній справі скасувати в частині
відмови у стягненні пені у розмірі 96 736,
57 грн. (107 485, 08 грн. - 10 748, 51 грн. = 96 736, 57
грн.), прийняти нове судове рішення,
яким задовольнити позов в частині
стягнення пені у заявленому розмірі
107 485, 08 грн.. Свої доводи ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції при винесенні
оскарженого рішення було неправильно
застосовано норми матеріального права,
а саме ст. 233 ГК України, та норми
процесуального права - ст. 83 ГПК
України.

Ухвалою КАГС від 20.01.2014 р. № 910/22530/13
порушено апеляційне провадження за
скаргою ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз".

У останньому судовому засіданні від
12.02.2014р. представники сторін надали
усні пояснення по справі. Представник
позивача-скаржника просив вимоги
апеляційної скарги задовольнити,
Рішення Господарського суду м. Києва
від 17.12.2013р. скасувати в частині
зменшення пені. Представник
відповідача заперечував проти доводів
апеляційного оскарження, посилаючись
на законність і обґрунтованість
судового рішення по даній справі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши усні пояснення
сторін, дійшла висновку апеляційну
скаргу позивач ПАТ по газопостачанню
та газифікації "Рівнегаз" залишити без
задоволення, Рішення Господарського
суду м. Києва від 17.12.2013 р. № 910/22530/13
залишити без змін, приймаючи до уваги
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
21.01.2013 р. між сторонами у справі
укладено Договір № 14/974/13 на розподіл
природного газу, за умовами якого
позивач зобов'язався протягом 2013 року
здійснити транспортування природного
газу відповідача, а відповідач -
оплачувати надані послуги на умовах
Договору.

Згідно п. 5.5 Договору від 21.01.2013 р. №
14/974/13 відповідач здійснює оплату
послуг до 20 числа місяця, наступного за
місяцем надання послуг.

Відповідно до п. 5.1 Договору від 21.01.2013 р.
№ 14/974/13 тариф на транспортування 1000 м3
газу розподільчими трубопроводами
виконавця встановлений в розмірі 331,32
грн. з урахуванням ПДВ, з 1 квітня 2013 р.
на підставі Додаткової угоди № 1 від 24
квітня 2013 р. - 321,60 грн. з урахуванням ПДВ,
з 1 липня 2013 р. Додаткової угоди № 2 від 23
липня 2013 р. - 320,16 грн. з ПДВ, з 1
серпня 2013 р. Додаткової угоди № 3 від 27
серпня 2013 р. - 323,28 грн. з ПДВ.

Строк дії Договору від 21.01.2013 р. № 14/974/13
відповідно до умов п. 11.1 Договору
встановлений з 1 січня до 31 грудня 2013 р.
в частині транспортування природного
газу, в частині проведення розрахунків
за послуги - до їх повного здійснення.

Місцевим господарським судом
встановлено, що АКТАМИ наданих послуг з
транспортування природного газу № 1
від 31 січня 2013 р., № 2 від 28 лютого 2013 р.,
№ 3 від 31 березня 2013 р., № 4 від 30 квітня
2013 р., №5 від 31 травня 2013 р., №6 від 30
червня 2013 р., №7 від 31 липня 2013 р., №8 від
31 серпня 2013 р., №9 від 30 вересня 2013 р.,
Платіжними дорученнями №№ 1002683,
1002685, 1002686 від 21 березня 2013 р., №1003855 від 30
квітня 2013 р., №1004534 від 29 травня 2013 р.,
№1004673 від 31 травня 2013 р., № 1005528 від 1
липня 2013 р., №№1007270, 1007282, 1007324 від 3
вересня 2013 р., № 1007837 від 24 вересня 2013
р., Заявою відповідача про зарахування
зустрічних однорідних вимог №
26-6190/1.5-13 від 21 листопада 2013 р.
ПІДТВЕРДЖУЄТЬСЯ ФАКТ надання
позивачем відповідачу протягом
січня-вересня 2013 року послуг з
транспортування 75 861 414 м3 природного
газу вартістю 25 003 658,09 грн., а також
оплати останнім наданих послуг у
розмірі 24 268 022,80 грн.

Також судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до Заяви
№ 26-6190/1.5-13 від 21 листопада 2013 р. між
позивачем та відповідачем проведено
взаємозалік суми основного боргу в
розмірі 735 635,29 грн.. Оскільки
зобов'язання відповідача щодо сплати
основного боргу в розмірі 735635,29 грн.
виконане після звернення позивача в
місцевий господарський суд з позовом
(згідно поштової відмітки на конверті 18
листопада 2013 р.), тому господарський
суд правомірно припинив позовне
провадження у справі в цій частині
вимог відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК
України.

Також з урахуванням обставин щодо
розміру простроченого зобов'язання та
стану його виконання на час розгляду
справи судом першої інстанції,
відсутності даних про заподіяння
позивачу у зв'язку з цим збитків,
співрозмірності належних до сплати
відповідачем штрафних санкцій і сумою
прострочення, інтересів сторін у
забезпеченні сталого функціонування
паливно-енергетичного комплексу,
господарський суд з посиланням на ст. 233
ГК України зменшив розмір заявленої
пені в розмірі 107 485, 08 грн. до 10
748,51 грн. (107 485, 08 грн. - 96 736, 57грн. = 10 748, 51
грн.).

Зважаючи на вищевикладені обставини,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про припинення
провадження у даній справі в частині
вимог про стягнення 735 635,29 грн.
основного боргу та часткового
задоволення позовних вимог в частині
стягнення інфляційних втрат, 3 % річних
та пені. Щодо доводу скаржника ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Рівнегаз» про порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
при зменшенні розміру пені на 96 736, 57
грн., колегія суддів зауважує слідуюче.

Пунктом 1 ст.233 ГК України закріплено, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника. Вирішуючи
питання про зменшення розміру пені, яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, суд повинен
з'ясувати наявність значного
перевищення розміру неустойки перед
розміром збитків, а також об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора.

За оцінкою колегії суддів, судом першої
інстанції вірно застосовані положення
вищевказаних правових норм та
правомірно враховано співрозмірность
належних до сплати відповідачем
штрафних санкцій і суму прострочення,
та ті факти, що на момент розгляду
справи господарським судом
зобов'язання по сплаті основного боргу
за Договором від 21.01.2013 р. № 14/974/13
відповідачем ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» було виконано, дані про
заподіяння позивачу у зв'язку з цим
збитків відсутні, що стало підставою
для часткового зменшення суми пені до 10
748,51 грн..

Беручи до уваги вищезазначене, колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для
зміни чи скасування Рішення
Господарського суду м. Києва від 17.12.2013
р. №910/22530/13 відсутні, тому апеляційна
скарга ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" задоволенню не
підлягає.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України
судовий збір за апеляційний перегляд
справи покладається на позивача ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз".

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 83, 85, 99, 101-105 ГПК
України, ст. 233 ГК України, Київський
апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 17.12.2013 р. №
910/22530/13 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014
р. №910/22530/13 набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014
р. №910/22530/13 може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
строк.

Матеріали справи №910/22530/13 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Г.В. Корсакова

Л.В. Кропивна