м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
до ТОВ "Авіаційна компанія "РОЗА
про визнання частини правочину
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача Манжола Д.В.(дов.
Від відповідача Силкіна В.С.(дов.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
визнання недійсними другого речення
пункту 4.11. Договору№10/03-33 на виконання
чартерних повітряних перевезень(далі
договір) укладеного між товариством з
обмеженою відповідальністю «Авіаційна
компанія «РОЗА ВІТРІВ» та ДП «АДРІЯ ХІТ
ГРУП», назву якого в подальшому було
змінено на товариство з обмеженою
відповідальністю «АДРІЯ ХІТ ГРУП», та
пунктів 9 Додатків №7, 8, 10, 11, 12, 13 та 14 від
07.02.2013 до договору з моменту їх
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 13.12.2013 порушено провадження у
розгляду на 26.12.2013.
У судовому засіданні 26.12.2013 була
оголошена перерва на 14.01.2014, 14.01.2014
оголошена перерва на 23.01.2014, а 23.01.2014
оголошена перерва на 11.02.2014 для подання
додаткових доказів по справі.
У судове засідання 11.02.2014 з"явилися
представники сторін та дали пояснення
по справі.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити в
Представник відповідача проти позову
заперечував та просив відмовити в його
В судовому засіданні 11.02.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, господарський
суд міста Києва, -
22.03.2010 між товариством з обмеженою
відповідальністю «Авіаційна компанія
«РОЗА ВІТРІВ» (далі відповідач,
перевізник за договором) та ДП «АДРІЯ
ХІТ ГРУП», назву якого в подальшому
було змінено на товариство з обмеженою
відповідальністю «АДРІЯ ХІТ ГРУП»(далі
позивач, замовник за договором), було
укладено Договір №10/03-33 на виконання
чартерних повітряних перевезень
(надалі - договір), відповідно до якого
замовник доручає, а перевізник приймає
на себе зобов'язання виконати, на
підставі заявки Замовника, чартерні
повітряні перевезення, за маршрутом,
розкладом та на умовах, що в казані в
Додатках до Договору.
07.02.2013 ТОВ «Авіаційна компанія «РОЗА
ВІТРІВ» та ТОВ «АДРІЯ ХІТ ГРУП» уклали
Додаткову угоду №2 до Договору та
Додатки №7-8, 10-14 до Договору.
Відповідно п.4.11. Договору «Замовник має
право відмовитись від замовлених місць
або виконання будь-якого Перевезення,
надіславши письмове повідомлення
Перевізнику у строк, вказаний в
Додатках до даного Договору. Замовник в
разі відмови від виконання Перевезення
повинен сплатити Перевізнику штраф у
розмірі, визначеному у додатках до
Відповідно п.9 Додатків №7-8, 10-14 від
07.02.2013 до Договору «у разі виникнення
потреби у Замовника скасувати блок
місць на будь-якому рейсі із програми
рейсів. Замовник повідомляє
перевізника про таку потребу письмово
і особисто узгоджує з Перевізником та
іншими замовниками на рейсі можливість
- Замовник у разі відмови від виконання
будь-якого рейсу не менш, ніж за ЗО
календарних днів до дати рейсу згідно
п.1 цього Додатку, сплачує Перевізнику
штраф у розмірі 10% вартості блоку місць
за кожний скасований рейс за умови
згоди інших замовників на рейсі (у разі
- Замовник у разі відмови від виконання
будь-якого рейсу не менш, ніж за 5
календарних днів до дати рейсу згідно
п.1 цього Додатку, сплачує Перевізнику
штраф у розмірі 25% вартості блоку місць
за кожний скасований рейс за умови
згоди інших замовників на рейсі (у разі
- Замовник у разі відмови від виконання
будь-якого рейсу менше, ніж за 5
календарних днів до дати рейсу згідно
п.1 цього Додатку, сплачує Перевізник
штраф у розмірі 50% вартості блоку місць
за кожний скасований рейс за умови
згоди інших замовників на рейсі (у разі
- Замовник у разі відмови від виконання
будь-якого рейсу без узгодження з
іншими замовниками на рейсі, згідно п.1.
цього Додатку, сплачує Перевізнику
штраф у розмірі 100% вартості блоку місць
за кожний скасований рейс».
Позивач, як сторона Договору, заперечив
дійсність другого речення п.4.11.
Договору та п.9 Додатків №7-8, 10-14 від
07.02.2013 до Договору з підстав
невідповідності їх положень приписам
чинного законодавства України.
Як зазначає позивач, невідповідність
другого речення п.4.11. Договору та п.9
Додатків №7-8, 10-14 від 07.02.2013 до Договору
приписам чинного законодавства
України підтверджується наступним
аналізом норм ЦКУ та ГКУ.
Частина 1 статті 552 ЦКУ передбачає, що
«Сплата (передання) неустойки не
звільняє боржника від виконання свого
обов 'язку в натурі».
Стаття 234 ГКУ передбачає, що «Сплата
штрафних санкцій за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання не звільняє боржника від
виконання зобов'язання в натурі, крім
випадків, передбачених у частині
третій статті 193 цього Кодексу».
Частина 3 статті 193 ГКУ передбачає, що
«Застосування господарських санкцій
до суб'єкта, який порушив зобов'язання,
не звільняє цього суб'єкта від
обов'язку виконати зобов'язання в
натурі, крім випадків, коли інше
передбачено законом або договором, або
управнена сторона відмовилася від
прийняття виконання зобов 'язання».
На думку позивача зазначенні
положення, підтверджують той факт, що
положення другого речення п.4.11.
Договору та п.9 Додатків №7-8, 10-14 від
07.02.2013 до Договору суперечать приписам
чинного законодавства України,
оскільки, якщо розглядати відмову від
виконання перевезення (друге речення
п.4.11. Договору) та скасування блоку
місць (п.9 Додатків №7-8, 10-14 від 07.02.2013 до
Договору) як порушення зобов'язання, з
наступним застосуванням до
відповідача штрафу, то виконання вимог
ст. 552 ЦКУ та ст. 234 ГКУ щодо
обов'язковості виконання зобов'язання
в натурі після сплати штрафів є
практично й теоретично неможливим,
оскільки суперечить самому факту
відмови та скасування.
Щодо можливості позивача відмовитись
від прийняття виконання зобов'язання,
як це передбачено ст. 193 ГКУ, то,
по-перше, позивач не відмовлявся від
такого прийняття, по-друге, позивач не
міг відмовитись в силу відсутності
зобов'язання відповідача як такого, тим
більше, в першому випадку - відмова від
виконання Перевезення (друге речення
п.4.11. Договору) - це відмова, від
обов'язку, який покладений на
відповідача (перевізника); у другому
випадку - скасування блоку місць (п.9
Додатків №7-8, 10-14 від 07.02.2013 до Договору)
такого виконання, яке можна було б
прийняти або від якого можна було б
відмовитись навіть теоретично не могло
бути, стверджує позивач.
Також позивач наголошує, що друге
речення п.4.11. Договору та п.9 Додатків
№7-8, 10-14 від 07.02.2013 суперечать чинному
законодавству України з огляду на
Вищезазначені положення Договору
встановлюють відповідальність за так
зване порушення умов Договору у
вигляді відмови від виконання
перевезення та скасування блоку місць.
При цьому, абзац перший пункту 6
Додатків №7-8, 10-14 від 07.02.2013 Договору
передбачає, що «Замовник, гарантуючи
виконання своїх зобов'язань, вносить
гарантійний платіж у розмірі вартості
одного авіаперевезення, включаючи
вартість пасажирських аеропортових
зборів і борт харчування з розрахунку
повного блоку місць останнього рейсу
програми у гривнях по курсу НБУ чи
коефіцієнту перерахунку на день оплати
з урахуванням п.3.2. Договору №10/03-33 від
22.03.2010, на дату підписання даного
Додатку, але не пізніше 28.02.2013».
Далі, абзац другий пункту 6 Додатків
№7-8, 10-14 від 07.02.2013 Договору передбачає,
що «Гарантійний платіж не повертається
Замовнику у випадку відміни або
зменшення Замовником програми рейсів,
узгодженої в даному Додатку». Тобто, і в
п.9 і в п.6 Додатків №7-8, 10-14 від 07.02.2013
встановлюється «відповідальність»
правові наслідки зменшення
відповідачем кількості місць на
рейсах, в яких останній мав прав
замовити певну кількість місць, як те
визначено в відповідних Додатках до
Таким чином, Договором встановлена
подвійна відповідальність за
порушення одного й того самого
зобов'язання (якщо припустити, що
скасування блоку місць/ відміна рейсів
є порушенням зобов'язання).
Стаття 61 Конституції України
передбачає, що «Ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення».
Таким чином, на думку позивача,
наявність подвійної відповідальності
за одне й те саме порушення (в разі
кваліфікації дій відповідача як
порушення зобов'язання), суперечить
чинній Конституції України.
В судовому засіданні відповідач
звернувся до суду із заявою про
застосування строку позовної давності.
Суд зазначає, що вимоги відповідача
щодо застосування наслідків спливу
строку позовної давності до вимог
позивача про визнання недійсним
частини Договору № 10/03-33 від 22.03.2010 та
відмови в позові повністю, ґрунтуються
на дійсних обставинах справи та нормах
чинного законодавства України.
Приписи чинного законодавства України
передбачають чітке визначення початку
перебігу позовної давності.
Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Згідно п. 2.8 постанови Пленуму ВГСУ від
29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними», щодо вимог, пов'язаних з
визнанням правочинів недійсними,
застосовується загальна позовна
давність. Перебіг позовної давності
починається, за загальним правилом, від
дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила
(частина перша статті 261 ЦК України), за
винятком випадків, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті.
Зокрема, за позовами про застосування
наслідків нікчемного правочину
(повернення коштів, іншого майна тощо)
позовна давність починається не від
дня вчинення такого правочину, а від
дня, коли почалося його виконання.
По - перше, за загальним правилом,
початок перебігу позовної давності
пов'язується з настанням однією з трьох
1) коли особа дізналася;
2) могла дізнатися про порушення
3) дізналася чи могла дізнатися про
особу, яка його порушила.
Як вбачається з матеріалів справи з
моменту укладення Договору (22 березня
2010 року), коли Позивач дізнався про
умови Договору № 10/03-33 та прийняв їх,
шляхом підписання правочину належним
представником, до подання позову
пройшло понад три роки.
По - друге, згідно частини 1 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
З моменту, коли почалося виконання
Договору № 10/03-33, пройшло також понад
На підтвердження даного факту
відповідачем надано копії Додатків № 1
та № 2 до Договору № 10/03-33, при укладенні
яких відповідач зобов'язався виконати
перевезення пасажирів позивача за
маршрутом Київ-Пула-Київ,
Київ-Спліт-Київ у період з 12.06.2010 по
На підтвердження здійснених
перевезень 19.06.2010, де було перевезено
пасажирів позивача, в матеріалах
справи містяться копії Завдань на
політ, Пасажирських відомостей
(маніфестів), Витягів з автоматизованої
системи «Чартер» відповідача про
кількість перевезених пасажирів
позивача, Витратних ордерів про
заправку повітряних суден при
виконанні вказаних рейсів.
Відповідно до ст. 3 Наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України «Про
затвердження Правил організації та
виконання авіаційних робіт у
сільському та лісовому господарстві»
№ 1179 від 22.12.2006, завдання на політ -
документ установленої форми, що
містить необхідні зведення про екіпаж,
повітряне судно і визначає ціль
Відповідно до підпункту ж) пункту 1. 3)
ст. 335 Митного кодексу України,
пасажирська відомість при перевезенні
повітряним транспортом це список
пасажирів із зазначенням їх кількості
на судні, прізвищ та ініціалів, пунктів
посадки та висадки; відомості щодо
Крім того, відповідачем було надано
суду копії Акту виконаних робіт №
06/7725/д-2 і Акту виконаних робіт № 06/7723/д-1
за червень 2010 року, Акт звірки № 06/7725/д-2
і Акт звірки № 06/7723/д-1 за червень 2010
року, які підтверджують належне
виконання Відповідачем своїх
обов'язків виконання повітряних
перевезень пасажирів Позивача,
відповідно до умов Договору № 10/03-33 від
Дані документи також підтверджують той
факт, що з моменту, коли почалося
виконання Договору № 10/03-33, пройшло
Крім того, про зазначений факт свідчить
також повідомлення від 02.06.2010 надіслане
Директором позивача Швецем В.П.
відповідачеві за допомогою
електронної пошти з проханням
анулювати блок місць позивача під час
виконання перевезень до Спліту
(Хорватія) у період з 04.09.2010 по 25.09.2010 без
застосування штрафних санкцій.
Згідно п. 9.4. Договору № 10/03-33 від 22.03.2010,
сторони домовилися, що копії
документів за даним договором,
передані факсом або електронною поштою
визнаються сторонами і мають силу
оригінальних документів.
Умова застосування штрафних санкцій за
відмову позивача від замовлених місць,
передбачена п. 4.11. Договору № 10/03-33 (в
тому числі другим реченням даного
пункту), визнати який недійсним просить
у позовних вимогах позивач.
Таким чином, з урахуванням ч. 1 ст. 261 ЦК
України (яка передбачає, що перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила),
Повідомлення позивача від 02.06.2010
свідчить про те, що станом на 02.06.2010
позивач був обізнаний про свій
обов'язок сплатити штраф у разі відмови
від виконання перевезення.
Однак, позивач вважає твердження
відповідача про сплив строку позовної
давності помилковим в силу наступного:
П.4.11. Договору не встановлює
конкретного строку виконання
зобов'язання або порядку обчислення
такого строку. Даний пункт надає право
відповідачеві стягнути з позивача
штраф за певних обставин. Саме
стягнення такого штрафу, який
суперечить приписам чинного
законодавства України, є порушенням
Крім того, позивач зазначає що на даний
момент Договір є чинний, а порушення
прав позивача, яке зумовлене
невідповідністю другого речення п.4.11.
Договору чинному законодавству
України є триваючим, таким що
відбувається і на даний момент.
П.4.11. Договору встановлює певні правила
притягнення до відповідальності (що
суперечать чинному законодавству
України), але при цьому вони не є
самодостатніми, оскільки не містять
конкретних правових наслідків (певних
негативних наслідки) для особи, «що
порушує своє зобов'язання».
П.4.11. Договору в питанні конкретних
правових наслідків для особи, «що
порушує своє зобов'язання» відсилає до
Додатків до Договору.
Так, вперше реалізація таких
конкретних правових наслідків для
особи, «що порушує своє зобов'язання»
відбулась при укладення Додатків №1 та
№2 від 22.03.2010 до Договору, і така
реалізація стосувалась виключно
правовідносин між позивачем та
відповідачем, що склались при
виконання умов Додатків №1 та №2 до
Проте, це буда не єдина така реалізація.
Останні Додатки 7, 8, 10-14 до Договору були
укладені 07.02.2013 і таким чином, у
правовідносинах між позивачем та
відповідачем,що склались при виконання
умов Додатків 7, 8, 10-14 від 07.02.2013 до
Договору, така реалізація п.4.11.
Договору сталась саме 07.02.2013.
З однієї сторони, факт укладення низки
Додатків до Договору протягом
тривалого часу (2010 -2013 pp.), які містять
положення, які встановлюють конкретні
правові наслідки для особи, «що порушує
своє зобов'язання», як те передбачено в
п.4.11. Договору є наочним підтвердженням
того факту, що порушення прав позивача,
яке зумовлене невідповідністю другого
речення п.4.11. Договору чинному
законодавству України є триваючим
З іншої сторони, за логікою, що буда
застосована відповідачем, уклавши
07.02.2013 Додатки 7, 8, 10-14 до Договору
позивач дізнався про умови таких
Додатків 07.02.2013, умови яких в частині
відповідальності нерозривно пов'язані
з п.4.11. Договору, і відповідно з моменту
укладення таких Додатків до Договору
не минуло 3-х років.
Крім того, ще однією реалізацією
оспорюваних норм, що також є моментом
порушення прав позивача є пред'явлення
відповідачем позивачеві претензії вих.
13/08 - 1577 від 20.08.2013, якою вимагає від
останнього, керуючись оспорюваним
положеннями Договору (п.4.11. Договору, п.9
Додатків 7, 8, 10-14) сплати штрафу в
розмірі 2 994 753,29 грн. Згодом Відповідач
подав позов про стягнення з Позивача
грошових коштів, в тому числі штрафу в
розмірі 2 994 753,29 грн. Юридична
конструкція, за якою можлива ситуація,
- до особи пред'являється претензія на
підставі договору, положення якого
суперечать законодавству;
- пред'явлення претензії відбувається
після спливу 3 років з моменту
- особа позбавлена можливості захисту
своїх порушених прав з підстав начебто
спливу позовної давності,
суперечить приписам чинного
законодавства України, зокрема:
- ст. 1 ЦКУ, яка передбачає, що цивільним
законодавством регулюються особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників, оскільки ставить особу,
що пред'являє претензію в
привілейоване становище в порівнянні з
особою, якій пред'явлено претензію
(така особа фактично позбавлена права
- 16 ЦКУ, яка передбачає право особи
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
Проаналізувавши заяву відповідача про
застосування строку позовної давності
та запечення позивача проти цієї заяви,
суд прийшов до висновку, що строк
позовної давності для пред'явлення
вимоги позивачем щодо визнання частини
правочину недійсним сплив.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ст. 261 ЦК України за регресними
забов'язаннями перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного забов'язання.
Згідно з п. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
Проте, частиною 5 наведеної статті
передбачено можливість захисту
порушеного права після спливу позовної
давності у випадку визнання судом
наявності поважних причин її
пропущення. В свою чергу, до поважних
причин пропуску позовної давності
відносяться обставини, що виникли
незалежно від волі особи, яка мала
право відповідної вимоги, та об"єктивно
унеможливити звернення цієї особи за
судовим захистом у період дії строку
Таких поважних причин позивач в
позовній заяві не виклав, про
поновлення позовної давності не
клопотав, а тому суд вважає, що позивач
мав реальну можливість звернутись з
позовом до відповідача в межах строку
позовної давності Суд робить висновок
про відсутність поважних причин для
поновлення строку позовної давності,
що в свою чергу є підставою для відмови
в позові, у зв"язку зі спливом позовної
давності, про застосування якої було
заявлено відповідачем у справі.
Таким чином, у зв'язку зі спливом строку
позовної давності суд відмовляє
позивачу у задоволенні його позовних
вимог до відповідача про визнання
частини правочину недійсною.
Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України,
господарський суд м. Києва, -
1. В задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю «АДРІЯ ХІТ
2. Рішення може бути оскаржене у
десятиденний термін в порядку,
визначеному законодавством України.
3. Копію рішення розіслати сторонам.
Суддя
Дата підписання повного тексту рішення