ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року справа № 919/738/13

Суддя господарського суду міста
Севастополя Харченко І.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_2)

до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

(АДРЕСА_1)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вітакса"

(99055, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 173)

про стягнення штрафу
за несвоєчасне повернення майна

у розмірі 40304,40 грн.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3,
довіреність б/н від 04.12.2012;

представника відповідача - ОСОБА_4,
договір №15/2 від 29.07.2013, свідоцтво
НОМЕР_3 від 05.08.2011.

відповідача - ОСОБА_2, паспорт серії
НОМЕР_4, виданий Гагарінським РВ УМВС
України в м. Севастополі 06.09.2011;

представника третьої особи - не
з'явився,

Суть спору:

У липні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду міста Севастополя
з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у
розмірі 339253,67 грн за орендну плату
нерухомого майна відповідно до
договору № 4/12 від 02.03.2012 з яких: основна
заборгованість - 305 666,67 грн, штраф за
несвоєчасне повернення майна в розмірі
- 33 587,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Севастополя від 08.08.2013 до участі у
справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача залучено
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вітакса".

Представником позивача 29.07.2013 надана
заява про уточнення позовних вимог про
стягнення заборгованості в розмірі 247
000,00 грн та штрафу за несвоєчасне
повернення майна у розмірі - 40 304,40 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Севастополя від 08.08.2013, яке залишене без
зміни постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
10.10.2013, позов задоволений.

Постановою Вищого господарського суду
України від 12.12.2013 рішення
Господарського суду міста Севастополя
від 08.08.2013 та постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 10.10.2013 у справі
№ 919/738/13 скасовано в частині
присудження до стягнення 210000, 00 грн
орендної плати. У цій частині у позові
відмовлено. У решті вимог про сплату
орендної плати рішення та постанову
залишені без зміни.

Також зазначеною постановою Вищого
господарського суду України від 12.12.2013
Рішення Господарського суду міста
Севастополя від 08.08.2013 у справі № 919/738/13
та постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
10.10.2013 у справі № 919/738/13 скасовані в
частині вимоги про присудження до
стягнення штрафу. У цій частині справу
передано на новий розгляд.

13.01.2014 справа надійшла до
господарського суду міста Севастополя.

За результатами розподілення
автоматизованою системою
документообігу суду суддею для
розгляду справи визначено Харченка І.А.

Ухвалою господарського суду міста
Севастополя справа прийнята до
провадження судді Харченко І.А. та
призначено її до розгляду в судовому
засіданні на 11.02.2014.

В судове засідання 11.02.2014 представник
третьої особи не з'явився, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлявся
у встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомив. Вимоги
ухвали суду від 15.01.2014 відповідачем та
третьою особою не виконані.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги щодо
стягнення штрафу у розмірі 40304,40 грн та
наполягав на їх задоволенні. В
обґрунтування вимог посилався на те, що
відповідач, після отримання
повідомлення від позивача про
розірвання договору №4/12 від 02.03.2012, в
супереч вимогам розділу 2 зазначеного
договору не повернув орендоване
приміщення за актом прийому-передачі
та не звільняв орендоване приміщення
до моменту звернення позивача до суду,
продовжуючи при цьому його
використання (арк.с. 193).

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог щодо
стягнення штрафу, раніше надавав
письмовий відзив (арк.с. 71), в якому,
зокрема, вказував на ті обставини, що
він неодноразово звертався до власника
орендованого приміщення з метою
звільнити займане приміщення, але
позивач відмовив йому у цьому у зв'язку
із наявністю заборгованості за спірним
договором.

На підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 11.02.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази,
перевіривши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2012 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар)
укладений договір оренди нерухомого
майна № 4/12 (далі -Договір) (арк.с 11-14).

Відповідно до положень частини третьої
розділу 2 зазначеного договору
повернення Орендарем об'єкту оренди
здійснюється протягом 3 днів з моменту
закінчення строку дії договору або
припинення договору. Майно вважається
повернутим Орендодавцю з моменту
підписання сторонами акта
прийому-передачі об'єкту.

Пунктом 5.1.9 Договору передбачено, що у
разі припинення або розірвання
договору, Орендар зобов'язаний
повернути об'єкт у стані не гіршому, ніж
в якому він був прийнятий, з
урахуванням нормального зносу.

В випадку несплати Орендарем орендної
плати на протязі 5 робочих днів, договір
може бути розірваний за ініціативи
Орендодавця, із обов'язковим письмовим
повідомленням Орендаря (пункт 8.4
Договору).

Згідно із пунктом 7.6 Договору у випадку
порушення строків повернення об'єкту
за виною Орендаря, останній сплачує
Орендодавцю штраф у розмірі 1% вартості
майна за кожний день прострочення
повернення, а також відшкодовує
Орендодавцю збитки, в наслідок
несвоєчасного повернення об'єкту.

Передача позивачем відповідачу в
оренду нерухомого майна, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_3, номера
приміщень ІІ-12, І-3, підтверджується
актом прийому передачі від 02.03.2012,
складеного між сторонами (а.с. 17).

10.06.2013 позивачем на адресу відповідача
був направлений лист - повідомлення про
розірвання укладеного між сторонами
Договору у зв'язку із несвоєчасною та
неповною сплатою відповідачем
орендної плати та необхідність
повернути орендоване майно до 13.06.2013
(арк. с.18).

Проте відповідачем зазначені вимоги
виконані не були.

Безпідставне користування спірним
нерухомим майном з боку відповідача
після закінчення строку договору
оренди за період з 14.06.2013 по 24.06.2013 і
стало підставою для звернення позивача
із вимогами про стягнення з
відповідача суми штрафу в сумі 40304,40 грн
(з урахуванням уточнення вимог).

Оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 217 Господарського кодексу
України визначає види правових засобів
відповідальності у сфері
господарювання (господарські санкції)
як заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки; такими засобами є:
відшкодування збитків, штрафні
санкції, оперативно-господарські
санкції.

Відповідно до частини другої статті 193
Господарського кодексу України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За приписами статті 549 Цивільного
кодексу України, статті 230
Господарського кодексу України
неустойкою (штрафом, пенею) є визначена
законом або договором грошова сума, яку
боржник (учасник господарських
відносин) повинен сплатити кредиторові
в разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного
зобов'язання або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (частини друга
та третя статті 549 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), і, у разі його
порушення настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

У разі порушення правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити штраф - господарську санкцію у
вигляді грошової суми (частина перша
статті 230 Господарського кодексу
України).

Згідно з частиною четвертою статті 231
Господарського кодексу України у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Факт розірвання Договору з 10.06.2013
сторонами не оспорювався та був
встановлений постановою Вищого
господарського суду України від 12.12.2013
у даній справі (арк. 185-189).

Таким чином, після розірвання Договору
листом від 10.06.2013, відповідач (орендар)
повинен був до 13.06.2013 повернути об'єкт
оренди позивачу (орендодавцю) за актом
прийому-передачі.

При цьому відповідач посилається на те,
що з 13.06.2013 він не здійснює
господарської діяльності у спірних
приміщеннях, а орендоване майно вибуло
з його володіння до власника - третьої
особи, що залучена до участі у справі.

Суд розцінює критично доводи
відповідача, оскільки у частині 3
розділу 2 Договору сторони узгодили, що
орендоване майно вважається
повернутим Орендодавцю з моменту
підписання сторонами акта
прийому-передачі об'єкту.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу
України встановлено, що повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

Таким чином, відповідач не був
позбавлений від обов'язку щодо
повернення орендованого майна
позивачу, шляхом складання акта
прийому - передачі.

Аналогічну правову позицію викладено у
постановах Верховного суду України від
20.11.2012 у справі №12/75-2167-33/75-4/180 та від
20.03.2013 у справі №1/5005/5719/2011.

Доказів повернення орендованого майна
орендодавцю за актом прийому-передачі
відповідачем суду не надано.

Відповідно до вимог статті 785
Цивільного кодексу України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Отже, аналізуючи сукупність
встановлених обставин, вищенаведені
приписи матеріального закону, судом
встановлений факт безпідставного
користування відповідачем орендованим
майном з моменту розірвання договору
оренди, що є підставою для сплати
штрафу відповідно до норм частини 2
статті 785 Цивільного кодексу України.

Перевіривши здійснений позивачем
розрахунок суми неустойки за період з
14.06.2013 по 24.06.2013, суд дійшов висновку про
те, що він є обґрунтованим, вірним та
відповідає умовам договору та чинному
законодавству.

У зв'язку з цим, вимоги позову щодо
стягнення з відповідача штрафу за
користування орендованим майном після
припинення дії договору у розмірі 40304,40
грн. є обґрунтованими і підлягають
задоволенню у заявленому розмірі.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 43, 82, 84, 85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код:
НОМЕР_2, р/р НОМЕР_5 ВАТ КБ "Надра" КРУ, МФО
384823 або на будь-який інший рахунок,
виявлений під час проведення
виконавчих дій) штраф за несвоєчасне
повернення майна у розмірі 40304,40 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено 17.02.2014.

Суддя

І.А. Харченко

919/738/13/3716/14