донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

25.02.2014 справа №38/278

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кододової О.В.
Суддів: Агапова О.Л., Гези Т.Д.при
секретарі Коломієць С.О.за участю
представників сторін: від позивача:Не
з»явився від відповідача: від ВДВС:
Кізілова М.М. (за довіреністю) Пікалова
І.А. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скаргиДержавної
виконавчої служби України, м. Київ на
ухвалу господарського суду Донецької
області від28.01.2014 року по справі№38/278
(головуючий суддя Бокова Ю.В.,
Демідова П.В., Захарченко Г.В.)за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК «Донецькобленерго», м.
Горлівкадо відповідачаКомунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»,
м. Донецьк про за скаргою до про
стягнення заборгованості.
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу», м. Донецьк Державної
виконавчої служби України, м. Київ
визнання неправомірними дій державної
виконавчої служби України щодо
винесення постанови від 01 березня
2012рокеу ВП№26094379 про стягнення з
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору;
визнання недійсною постанови від 01
березня 2012року ВП№26094379 про стягнення з
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору в
сумі 4265056,42грн.; поновлення
комунальному підприємству «Компанія
«Вода Донбасу» строк для самостійного
виконання рішення господарського суду
Донецької області №38/278 від 15 лютого
2011року. В С Т А Н О В И В:

29.11.2012року Комунальне підприємство
«Компанія «Вода Донбасу», м. Донецьк
звернулось до Господарського суду
Донецької області зі скаргою до
Державної виконавчої служби України, м.
Київ про визнання неправомірними дій
державної виконавчої служби України
щодо винесення постанови від 01 березня
2012року ВП№26094379 про стягнення з
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору;
визнання недійсною постанови від 01
березня 2012року ВП№26094379 про стягнення з
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору в
сумі 4265056,42грн.; поновлення
комунальному підприємству «Компанія
«Вода Донбасу» строк для самостійного
виконання рішення господарського суду
Донецької області №38/278 від 15 лютого
2011року.

Ухвалою господарського суду
Донецької області від 28.01.2014р. скаргу
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
на дії державного виконавця Державної
виконавчої служби України з виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 15 лютого 2011року у справі
№38/278 задоволено частково. Визнано дії
державної виконавчої служби України
щодо винесення постанови від 01 березня
2012року №26094379 неправомірними; визнано
недійсною постанову від 01 березня
2012року ВП№26094379 про стягнення з
комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору в
сумі 4265056,42грн.; у задоволенні вимог
стосовно поновлення для комунального
підприємства Компанія «Вода Донбасу»
строк для самостійного виконання
рішення господарського суду Донецької
області №38/278 від 15 лютого 2011року
відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що Державною
виконавчою службою України не надано
належних доказів направлення на адресу
боржника копії постанови про стягнення
виконавчого збору від 01.03.2012року ВП
№26094379. Боржником не було отримано
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 14.04.2011року, чим
позбавлено останнього інформації щодо
строку для добровільного виконання
рішення, відтак у ДВС України були
відсутні підстави для винесення
постанови від 01.03.2012року №26094379 про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 4265056,42грн.

Стосовно пропущеного боржником
строку на оскарження дій та
бездіяльності органів державної
виконавчої служби України, місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про задоволення клопотання скаржника
про визнання поважними причин пропуску
КП «Компанія «Вда Донбасу»
встановленого десятиденного строку.

Щодо решти вимог скаржника, в яких
останній просить поновити йому строк
для самостійного виконання рішення
господарського суду Донецької області,
господарський суд Донецької області
зазначив, що у разі визнання
неправомірними рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця,
господарський суд зобов'язує їх
усунути допущені порушення або іншим
шляхом поновлює порушені права чи
свободи заявника. При цьому,
господарський суд не вправі
зобов'язувати згаданих осіб до
вчинення тих дій, які за Законом можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідальною особою
державної виконавчої служби.

Не погодившись з прийнятою ухвалою,
Державна виконавча служба України
звернулося до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Донецької
області від 28.01.2014 року по справі №38/278
та задовольнити скаргу.

Апелянт зазначає, що копія постанови
про відкриття виконавчого провадження
27.04.2011року була надіслана сторонам
виконавчого провадження простою
кореспонденцією. В порушення ч.5 ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження», жодна із сторін, протягом
трьох робочих днів, письмово не
повідомила державного виконавця про
погашення суми боргу, що
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження. Рішення суду
в семиденний строк боржником виконано
не було, а виконано майже через 1,5року.

Апелянт зазначає, що постанова про
відкриття виконавчого провадження від
14.04.2011року та дії органу державної
виконавчої служби щодо несвоєчасного
отримання копії процесуального
документу виконавчого провадження
боржником в судовому порядку не
оскаржувались. Будь-які судові рішення
про скасування цієї постанови або
визнання її недійсною - не
ухвалювались, тому зазначена постанова
є чинною та такою, що винесена
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Апелянт також зауважує, що боржник з
приводу поновлення йому строку для
самостійного виконання рішення
господарського суду Донецької області
№38/278 від 15.02.2011року у зв'язку з
несвоєчасним одержанням ним
документів виконавчого провадження до
державного виконавця не надходило, що
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі також
зазначається, що про існування боргу в
розмірі 42650564,16грн. та нарахованого
виконавчого збору боржнику було
відомо ще 22.08.2012 року, коли він вперше
звернувся до суду зі скаргами про
визнання неправомірними дій ДВС
України щодо винесення постанови про
арешт коштів від 09.07.2012року та
скасування даної постанови, що
свідчить про пропущення боржником
строку на оскарження дій ДВС України.
Боржником в даному випадку порушені
строки на оскарження процесуального
документу виконавчого провадження, які
не підлягають поновленню, оскільки
початком строку слід вважати 22.08.2012року
коли він вперше звернувся до суду зі
скаргами.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду, у
відповідності до ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, на підставі встановлених
фактичних обставин, переглядає
матеріали господарської справи та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді норм
матеріального та процесуального права,
що мають значення для справи.

Згідно з положеннями ст.101, ст.106
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість ухвали місцевого
господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3
ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, ст.43
Господарського процесуального кодексу
України - правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

Рішенням господарського суду
Донецької області по справі № 38/278 від
15.02.2011 р. позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго», м.
Горлівка до відповідача Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»,
м. Донецьк про стягнення суми
боргу з несплати спожитої за період
серпень - жовтень 2010р. активної
електричної енергії у сумі 42650 564,16 грн.,
пені у сумі 1161891,94 грн., інфляційних у
сумі 176340,94грн., 3% річних у сумі 224 882,31грн.
задоволені частково, стягнено
заборгованість за спожиту активну
електроенергію в сумі 42650564,16грн., пеню в
сумі 929513,55 грн., 3% річних в сумі 224882,31
грн., індекс інфляції в сумі 176340,94 грн.,
витрати по сплаті державного мита в
сумі 25500,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 236,00 грн.

На виконання вищезазначеного
рішення господарським судом Донецької
області 01.03.20011року видані відповідні
накази.

На підставі заяви відкритого
акціонерного товариства
«Донецькобленерго» 14 квітня 2011року
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби України винесено постанову ВП
№26094379 про відкриття виконавчого
провадження щодо примусового
виконання наказу господарського суду
Донецької області від 01 березня 2011року
у справі №38/278 про стягнення з КП
«Компанія «Вода Донбасу» на користь
ВАТ «Донецькобленерго» 42650564,16грн.

Відповідно до пункту другого
зазначеної постанови боржнику - КП
«Компанія «Вода Донбасу»
запропоновано добровільно виконати
рішення суду згідно з виконавчим
документом у семиденний строк з
моменту винесення (отримання)
постанови. У разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягнення з боржника виконавчого збору
і витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій. (п.3
постанови).

Державною виконавчою службою у суді
першої інстанції та в апеляційній
скарзі зазначалося про направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження простою кореспонденцією.
Так апелянт у скарзі зазначав, що
27.04.2011року за вих. №2615-0-30-11-25/6 зазначена
постанова була направлена сторонам
виконавчого провадження.

Боржник, в свою чергу стверджує, що
постанови про відкриття виконавчого
провадження він не отримував.

01 березня 2012року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби України винесено постанову ВП
№26094379 про стягнення з КП «Компанія
«Вода Донбасу» виконавчого збору у
розмірі 4265056,42грн., у зв'язку із
невиконанням боржником наказу у
семиденний строк.

Скаржником - КП «Компанія «Вода
Донбасу» також стверджується, що
зазначеної постанови він не отримував.
Апелянтом зазначається, що постанова
була направлена сторонам виконавчого
провадження простою кореспонденцією,
що підтверджується журналом вихідної
кореспонденції.

09 жовтня 2012року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України було винесено постанову
ВП №26094379 про зміну назви стягувача з
ВАТ «Донецькобленерго» на ПАТ «ДТЕК
Донецькорбленерго».

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки,
Донецький апеляційний господарський
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, за
наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції
України та ст. 115 Господарського
процесуального Кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

За змістом Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону ( ст. 19 Закону
України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи
днів з моменту винесення постанови
(у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що
у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Закон України «Про виконавче
провадження» надає боржнику
можливість виконати судове рішення
самостійно у встановлений для
добросовісного виконання строк,
оскільки, у разі його невиконання,
судове рішення буде виконано в
примусовому порядку, що, в свою чергу,
буде мати негативні наслідки для
боржника.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання
рішень, згідно до ст.32 Закону України
«Про виконавче провадження», є:

1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові
від інших осіб;

2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з матеріалів
справи, будь-яких заходів примусового
виконання судового наказу у цій справі,
визначених ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема,
звернення стягнення на майно або
грошові кошти боржника, тощо Державною
виконавчою службою України здійснено
не було, протилежного сторонами не
доведено.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті
25 цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Відповідно до ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ст.25, ч.3 ст. 27 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції, що
набула чинності з 09.03.2011 року)
нарахування виконавчого збору
пов'язано із початком примусового
виконання рішення шляхом застосування
певних заходів примусового виконання
судового рішення, визначених ст.32
Закону України "Про виконавче
провадження" (в новій редакції від
09.03.2011 року).

Таким чином, виконавчий збір
стягується виключно у випадку вжиття
державним виконавцем заходів по
примусовому виконанню рішення, за
умови невиконання боржником рішення
суду у строк, встановлений частиною
другою статті 25 цього Закону для
самостійного його виконання.

В матеріалах справи відсутні докази
проведення органом державної
виконавчої служби будь-яких дій з
примусового виконання судового
рішення як за приписами Закону України
"Про виконавче провадження", а тому
підстави для стягнення виконавчого
збору були відсутні.

Крім того судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що КП «Компанія «Вода
Донбасу» позбавлено інформації щодо
строку для добровільного виконання
рішення, а відтак і можливості у
добровільному порядку виконати наказ
суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2,5 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною першою статті 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що копії постанов
державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам
із супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону,
що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Тобто законодавством покладений на
державного виконавця обов'язок
направлення постанов про відкриття
виконавчого провадження
рекомендованими листами з
повідомленням про вручення.

Державна виконавча служба Україна
наголошує, що у даному випадку
постанова про відкриття виконавчого
провадження була направлена за
адресами сторін виконавчого
провадження простою кореспонденцією,
що підтверджується журналом вихідної
кореспонденції. Одночасно судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду зазначає, що
зазначений журнал є внутрішнім
документом ДВС України, складеним в
односторонньому порядку, також у
зазначеному журналі відсутні
відомості щодо направлення на адресу
боржника саме постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до Правил
надання послуг поштового зв'язку,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009року №270,
належним доказом направлення простої
кореспонденції є документ, що
підтверджує надання послуг поштового
зв»язку, зокрема, розрахунковий
документ встановленої відповідно до
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» форми та змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо). Розрахунковий документ, який би
підтверджував направлення ДВС України
постанови про відкриття виконавчого
провадження на адресу боржника у
матеріалах справи відсутній.

Відтак судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність належних та
допустимих доказів направлення
органом державної виконавчої служби у
встановленому порядку боржнику
постанови про відкриття виконавчого
провадження чи отримання її боржником
та про помилковість твердження
останньої про обізнаність КП «Компанія
«Вода Донбасу» щодо винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження та як наслідок про
обізнаність боржника про встановлений
йому строк для добровільного виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 15 лютого 2011року.

Щодо посилання апелянта на те, що КП
«Компанія «Вода Донбасу» порушено
строки на оскарження процесуального
документу виконавчого провадження,
судовою колегією Донецького
апеляційного господарського суду до
уваги не приймаються, оскільки копія
постанови про стягнення виконавчого
збору від 01.03.2012року ВП №26094379, як
зазначає ДВС України була направлена
боржнику простою кореспонденцією 20
березня 2012року, що підтверджується
копією журналу вихідної
кореспонденції за 2012рік. Однак, як вже
зазначалося даний журнал є внутрішнім
документом ДВС, складеним в
односторонньому порядку у якому
відсутні відомості щодо направлення на
адресу боржника саме постанови про
стягнення виконавчого збору. ДВС
України також не надано доказів
направлення постанови згідно Правил
надання послуг поштового зв'язку.
Таким чином ДВС України позбавлено
боржника у встановлений
законодавством строк звернутися до
суду з відповідною скаргою за
відсутності інформації про стягнення
виконавчого збору.

Крім того апеляційна інстанція
зазначає, що в силу ст. 124 Конституції
України, ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

Виконання судового рішення є
невід'ємною складовою права кожного на
судовий захист і охоплює, зокрема,
визначений у законі комплекс дій,
спрямованих на захист і поновлення
порушених прав, свобод, законних
інтересів фізичних та юридичних осіб,
суспільства, держави.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

За змістом положень статті 121-2 ГПК
України стягувач наділений правом
оскарження дії чи бездіяльності
органів Державної виконавчої служби
щодо виконання рішень, що є однією з
необхідних умов встановленого законом
права на судовий захист.

Враховуючи, що боржник не був
обізнаний про наявність постанови про
стягнення виконавчого збору з вини ДВС
України, господарський суд Донецької
області дійшов вірного висновку про
поновлення законом десятиденного
строку на оскарження дій та
бездіяльності органів державної
виконавчої служби України на подання
скарги.

Щодо вимог скаржника - КП «Компанія
«Вода Донбасу» про поновлення строку
для самостійного виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 23 грудня 2009року у справі №38/278, суд
першої інстанції правомірно відмовив у
їх задоволенні , оскільки у разі
визнання неправомірними рішень, дій
або бездіяльність державного
виконавця, господарський суд
зобов'язує їх усунути допущені
порушення або іншим шляхом поновлює
порушені права чи свободи заявника. При
цьому, господарський суд не вправі
зобов'язувати згаданих осіб до
вчинення тих дій, які за Законом можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідальною особою
державної виконавчої служби.

Вказана позиція узгоджується з
пунктом 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26 грудня 2003 року № 14
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження».

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального Кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського
процесуального Кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи заявника, викладені в
апеляційній скарзі не обґрунтовані, не
доведені належними та допустимими
доказами в розумінні ст.33, ст.34
Господарського процесуального кодексу
України.

Відтак колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга Державної виконавчої служби
України, м. Київ задоволенню не
підлягає, а ухвала господарського суду
Донецької області від 28.01.2014року у
справі №38/278 ґрунтується на чинному
законодавстві та підстав для її
скасування не вбачається.

Результати апеляційного провадження
у справі №38/278 оголошені в судовому
засіданні.

Керуючись ст. 99, ст.101, ст.103, ст.105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

У задоволенні апеляційної скарги
Державної виконавчої служби України, м.
Київ на ухвалу господарського суду
Донецької області від 28.01.2014року у
справі №38/278- відмовити.

Ухвалу господарського суду
Донецької області від 28.01.2014року у
справі №38/278 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
у касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий
Кододова О.В.

Судді: Агапов О.Л.

Геза Т.Д.

Надруковано 6екз.: позивачу-1екз.,
відповідачу-1екз., у справу -
1екз.,ДАГС-1екз., господарському
суду-1екз., ДВС-1екз.