КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. Справа№ 910/22038/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

представники сторін у судове засідання
не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель»

на рішення господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року

у справі №910/22038/13 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Управління Державної служби
охорони при Головному управлінні МВС
України в Київській області, м. Київ,

до публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель», м. Київ,

про стягнення 14935,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Управління
Державної служби охорони при Головному
управлінні МВС України в Київській
області (далі - позивач) подало до
господарського суду міста Києва позов
до ПАТ «Комерційний банк «Даніель»
(далі - відповідач) про стягнення з 16464,00
грн. боргу, який виник внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань згідно договору №1067/09 від
30.04.2009 року про охорону Службою
інкасації Миронівського МВДСО УДСО при
ГУ МВС України в Київській області,
грошових знаків і цінних паперів, що
перевозяться уповноваженою на те
особою ПАТ «Комерційний банк
«Даніель».

03.12.2013 року позивачем подано суду заяву
в порядку ст. 22 ГПК України про
зменшення розміру позовних вимог,
згідно якої просив суд стягнути з
відповідача 14935,55 грн. боргу. Вказана
заява судом прийнята.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року у справі №910/22038/13
позов задоволено повністю. Присуджено
до стягнення з ПАТ «Комерційний банк
«Даніель» на користь Управління
Державної служби охорони при Головному
управлінні МВС України в Київській
області 14935,55 грн. основного боргу, 1720,50
грн. судового збору. При прийнятті
рішення місцевий господарський суд
дійшов до висновку про наявність у
відповідача 14935,55 грн. боргу згідно
договору №1067/09 від 30.04.2009 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ПАТ «Комерційний банк «Даніель» подало
до Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
03.12.2013 року у справі №910/22038/13 повністю
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що суд першої
інстанції прийняв спірне судове
рішення в першому судовому засіданні,
залишивши без задоволення клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, чим, на думку відповідача,
порушив вимоги ст. 77 ГПК України та
позбавив відповідача подати суду
докази та заперечення. Також, на
переконання скаржника, судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення не враховано сплачені
відповідачем 1528,45 грн.

Позивач не скористався своїм правом
згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав
суду відзив на апеляційну скаргу, що,
згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України, не
перешкоджає перегляду рішення
місцевого господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013 року у
справі №910/22038/13 апеляційну скаргу ПАТ
«Комерційний банк «Даніель» на рішення
господарського суду міста Києва від
03.12.2013 року у справі №910/22038/13 прийнято
до провадження та призначено розгляд
справи на 22.01.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року
розгляд справи №910/22038/13 відкладено на
12.02.2014 року у зв'язку з неявкою у судове
засідання представників сторін.

В судове засідання 12.02.2014 року
представники сторін не з'явились
вдруге, сторони про причини неявки суд
не повідомили, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Приймаючи до уваги обізнаність
сторін про дату, час та місце розгляду
справи, колегія суддів, враховуючи
положення ст. 102 ГПК України, дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності представників
сторін.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 30.04.2009 року між Управлінням
Державної служби охорони при Головному
управлінні МВС України в Київській
області (охорона) та ПАТ «Комерційний
банк «Даніель» (замовник) було укладено
договір №1067/09 про охорону Службою
інкасації Миронівського МВДСО УДСО при
ГУ МВС України в Київській області,
грошових знаків і цінних паперів, що
перевозяться уповноваженою на те
особою ТОВ «Комерційний банк «Даніель»
(далі - договір, а.с. 11-17).

Відповідно до п. 1 розділу І договору
замовник передає, а охорона приймає під
охорону грошові кошти і цінні папери
(далі - кошти), що перевозяться
уповноваженою особою замовника (далі -
інкасатор), позначені у специфікації
(а.с. 18) (п. 2 додатка 1 до цього договору),
під час перевезення їх до визначеного
замовником місця призначення (додаток 3
до цього договору), або до зняття
охорони уповноваженим представником
замовника ( п. 3 додатка 1 до цього
договору).

Охорона коштів забезпечується силами
наряду Служби інкасації, охорони
грошових знаків і цінних паперів, що
перевозяться, Миронівського МВДСО
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
(далі - наряд служби інкасації).

Вид охорони встановлюється
комбінований, а кількісний склад
наряду служби інкасації визначається
за згодою сторін, але не менше ніж за
два працівники служби інкасації на
маршрут (п. 7 додатку 1 до цього
договору). Фактичний кількісний склад
наряду служби інкасації щоденно
фіксується замовником у журналі
фактично відпрацьованих годин
охоронниками ДСО під особистий розпис
складу наряду служби інкасації.

У відповідності до ст. 978 ЦК України за
договором охорони охоронець, який є
суб'єктом підприємницької діяльності,
зобов'язується забезпечити
недоторканність особи чи майна, які
охороняються. Володілець такого майна
або особа, яку охороняють, зобов'язані
виконувати передбачені договором
правила особистої та майнової безпеки
і щомісячно сплачувати охоронцю
встановлену плату.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ договору
вартість послуг за охорону коштів, що
перевозяться за цим договором
складається з нарахованих валових
витрат та прибутку без обмеження рівня
рентабельності.

Ціна охорони узгоджується протоколом
погодження вартості послуг на охорону
грошових коштів та цінних паперів (далі
- протокол) (додаток 2 до цього до
договору).

Згідно протоколу погодження вартості
послуг на охорону до договору ціна за
здійснення охоронних заходів за цим
договором становить 39,50 грн. за одну
годину одного співробітника охорони
(а.с. 19).

Згідно протоколу погодження вартості
послуг на охорону до договору з 01.01.2011
року ціна за здійснення охоронних
заходів за цим договором визначена
сторонами в розмірі 41,70 грн. за одну
годину одного співробітника охорони
(а.с. 21).

Згідно протоколу погодження вартості
послуг на охорону до договору з 01.01.2012
року ціна за здійснення охоронних
заходів за цим договором визначена
сторонами в розмірі 44,18 грн. за одну
годину одного співробітника охорони
(а.с. 22).

Згідно протоколу погодження вартості
послуг на охорону до договору з 01.01.2013
року ціна за здійснення охоронних
заходів за цим договором визначена
сторонами в розмірі 49,00 грн. за одну
годину одного співробітника охорони
(а.с. 23).

Згідно з ч. 3. п. 4.2. розділу ІV договору
відповідач зобов'язався здійснювати
оплату і остаточний розрахунок за
виконані позивачем заходи охорони
коштів у сумі, порядку і строки,
визначені розділом ІІ цього договору.

Пунктом 2 розділу ІІ договору
встановлено, що оплата за надані
послуги охорони за цим договором,
згідно додатків 1 та 2 до цього договору,
здійснюється авансовим платежем до 10
числа поточного місяця, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок охорони на протязі 3-х
банківських днів, на підставі
виставленого охороною рахунку-фактури
за час вказаний в п. 7 додатку 1 до цього
договору. Остаточний розрахунок за
послуги охорони здійснюється по
закінченню поточного місяця на
підставі акту виконаних робіт за
поточний місяць з врахуванням фактично
задіяних працівників охорони та
відпрацьованих люд./год.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Пункт 1 ст. 902 ЦК України встановлює, що
виконавець повинен надати послугу
особисто.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України
передбачений обов'язок замовника
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Тобто, обов'язковою підставою для
здійснення замовником свого обов'язку
щодо оплати послуг є надання цих
послуг.

Матеріали справи містять акт
прийому-здачі виконаних робіт/послуг
за серпень 2013 року №СЛІ-000120 від 31.08.2013
року на суму 16464,00 грн. (а.с. 38), який
підписаний представниками сторін та
містить відтиски печаток сторін.
Вказаний акт підписано сторонами без
будь-яких зауважень або застережень.

Також, факт наявності у відповідача
боргу перед позивачем в сумі 16464,00 грн.
сторонами зафіксовано в акті звірки
взаємних розрахунків за період з 01.01.2013
року по 25.11.2013 року (а.с. 61).

Як стверджував позивач, відповідач в
порушення умов договору не в повному
обсязі сплатив вартість наданих послуг
охорони за серпень 2013 року, в зв'язку з
чим у відповідача виникла
заборгованість в розмірі 14935,55 грн. (з
урахуванням заяви позивача про
зменшення розміру позовних вимог).

Відповідачем не надано суду доказів в
порядку ст. 33, ст. 34 ГПК України на
підтвердження здійснення розрахунку з
позивачем за надані останнім послуги
охорони в повному обсязі, а тому
висновок суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача 14935,55 грн. боргу колегія суддів
вважає законним та обґрунтованим.

Доводи відповідач про те, що судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного рішення не враховано
сплачені відповідачем 1528,45 грн.
колегією суддів відхиляються.

Так, як вже зазначалось, 03.12.2013 року
позивачем подано суду заяву в порядку
ст. 22 ГПК України про зменшення розміру
позовних вимог, згідно якої просив суд
стягнути з відповідача 14935,55 грн. боргу.

Підставами подання позивачем вказаної
заяви стало те, що відповідачем було
сплачено частину заборгованості саме в
сумі 1528,45 грн., на підтвердження чого
суду подано виписку з рахунку позивача
(а.с. 65).

Відтак, сплачені відповідачем 1528,45 грн.
було враховано судом першої інстанції
при прийнятті оскаржуваного рішення:
16464,00 грн. (вартість послуг охорони за
серпень 2013 року) - 1528,45 грн. (сплачена
відповідачем сума) = 14935,55 грн.
заборгованості.

Посилання відповідача на те, що суд
першої інстанції прийняв спірне судове
рішення в першому судовому засіданні,
залишивши без задоволення клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, чим, на думку відповідача,
порушив вимоги ст. 77 ГПК України та
позбавив відповідача можливості
подати суду докази та заперечення,
судом апеляційної інстанції
відхиляються з огляду на наступне.

Посилання скаржника на те, що суд
першої інстанції, в порушення вимог ст.
22, ст. 77 ГПК України, прийняв
оскаржуване рішення за відсутності
представника відповідача, залишивши
без задоволення клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
забезпечити присутність повноваженого
представника відповідача в судовому
засіданні 03.12.2013 року, колегією суддів
відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування ГПК України
судами першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Як вбачається з рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення №01 3 (а.с. 5), ухвалу
господарського суду міста Києва від
15.11.2013 року про порушення провадження у
справі №910/22038/13 та призначення
вказаної справи до розгляду на 03.12.2013
року вручено відповідачеві 25.11.2013 року.

Отже, відповідача було належним чином
повідомлено про дату, час та місце
судового засідання у справі №910/18500/13
більш ніж за тиждень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. Такими
обставинами, зокрема, є, нез'явлення в
судове засідання представників сторін,
інших учасників процесу.

Виходячи з аналізу вказаної правової
норми, у випадку нез'явлення в
засідання представників позивача,
відповідача або ж обох сторін, інших
учасників господарського процесу, якщо
суд вважає, що без них неможливо
вирішити справу, господарський суд в
межах строків, встановлених ст. 69 ГПК
України, відкладає розгляд справи.
Тобто, можливість розгляду справи за
відсутності будь-кого із учасників
процесу, якщо присутні учасники не
заперечують, вирішується судом.

Якщо суд вважає, що є можливість
всебічного розгляду справи з
винесенням законного і обґрунтованого
рішення і неявка сторони, яка не
використала свого процесуального
права, передбаченого ст. 22 ГПК України,
хоча була належним чином повідомлена
про дату, час та місце судового
засідання, не перешкоджає розгляду
справи, то необхідність у відкладенні
розгляду справи відсутня.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 1-3 ст. 28 ГПК України
справи юридичних осіб в господарському
суді ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації.

Отже, з 25.11.2013 року (дата отримання
відповідачем господарського суду
міста Києва від 15.11.2013 року про
порушення провадження у справі
№910/22038/13) по 03.12.2013 року (дата прийняття
судом першої інстанції рішення у
справі) відповідач мав достатньо часу
для надання іншій особі права
представництва юридичної особи
відповідача у господарському суді.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце судового засідання,
не скористався своїм правом на участь у
судовому засіданні своїх
представників, колегія суддів дійшла
до висновку про правомірність розгляду
справи №910/22038/13 судом першої інстанції
за наявними в ній матеріалами у
відсутності представників
відповідача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
і на те, що відповідачем навіть суду
апеляційної інстанції не подано
доказів сплати боргу за надані
позивачем послуги згідно акта
прийому-здачі виконаних робіт/послуг
за серпень 2013 року №СЛІ-000120 від 31.08.2013
року на суму 16464,00 грн. в повному обсязі.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду міста Києва від
03.12.2013 року у справі №910/22038/13.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Даніель» на рішення
господарського суду міста Києва від
03.12.2013 року у справі №910/22038/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 03.12.2013 року у справі
№910/22038/13 залишити без змін.

3. Справу №910/22038/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз