КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. Справа№ 916/1337/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Корнілєвський Є.І. -
представник

від відповідача: Гордієнко Л.М. -
представник

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Українське дунайське пароплавство»

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 18.11.2013р.

у справі № 916/1337/13 (суддя В.С. Ломака)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Українське дунайське
пароплавство»

до Публічного акціонерного товариства
«Судноплавна компанія «Укррічфлот»

про стягнення 28 541, 51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Українське дунайське пароплавство"
(далі - позивач) звернулось до
Господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" (далі -
відповідач) в особі філії "Вилківська
ремонтно-експлуатаційна база флоту"
про стягнення 28 541,51 грн., в тому числі
22 769, 86 грн. основного боргу, 3 372, 09 грн.
інфляційних втрат та 2 399, 56 грн. 3 %
річних.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 28.05.2013 р. було порушено
провадження у справі №916/1337/13 та
призначено її до розгляду на 17.06.2013 р.

11.06.2013 р. до Господарського суду
Одеської області від відповідача
надійшла заява, відповідно до якої він
просив суд передати справу до
Господарського суду міста Києва за
територіальною підсудністю. До заяви
було додано Положення про філію
Публічного акціонерного товариства
"Судноплавна компанія "Укррічфлот"
"Вилківська ремонтно-експлуатаційна
база флоту", за змістом якого у
зазначеного відособленого підрозділу
відсутні повноваження сторони у
господарському процесі, з огляду на що,
на думку відповідача, справа має бути
розглянута господарським судом за
місцем знаходження юридичної особи,
тобто Господарським судом міста Києва,
оскільки місцезнаходження Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" (04071, м. Київ, вул.
Електриків,8).

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 17.06.2013 р. матеріали справи
№916/1337/13 направлено за підсудністю до
Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду м.Києва
від 18.11.2013р. у справі № 916/1337/13 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Позивач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням, звернувся до суду
з апеляційною скаргою, просить рішення
скасувати та задовольнити позовні
вимоги повністю, оскільки вважає, що
судом не досліджено в повному обсязі
обставини справи, порушено норми
матеріального права.

В обґрунтування своєї позиції позивач
посилається на те, що місцевий
господарський суд не звернув увагу на
те, що 03.10.2012 р. філія АСК "Укррічфлот"
"Вилківська ремонтно- експлуатаційна
база флоту" перерахувала на рахунок
ПрАТ "УДП" грошові кошти в сумі 2000 грн. з
призначенням платежу "повернення зайво
сплачених коштів згідно акту
взаєморозрахунків від 01.06.2012 р.", тим
самим ще раз визнав факт наявності
заборгованості. Апелянт вважає, що
залишок заборгованості відповідача
перед позивачем складає 22724,41 грн. (
30936,57 грн. - 6212,16 грн. - 2000 грн.).

Крім того, апелянт звертає увагу суду
на те, що незважаючи на те, що акт звірки
взаєморозрахунків від 01.06.2012 р. на суму
24724,41 грн. не є первинним обліковим
документом та сам по собі не породжує
будь-яких прав та обов'язків сторін,
однак він відображає загальну суму
заборгованості та фіксує стан
розрахунків між сторонами. Згідно акту
від 01.06.2012 р. на балансі філії АСК
"Укррічфлот"" Вилківська
ремонтно-експлуатаційна база флоту"
міститься кредиторська заборгованість
у розмірі 24724,41 грн. станом на 01.07.2012 р.
Крім того, за даним актом пароплавству
03.10.2012 р. була перерахована сума у
розмірі 2000 грн. З призначенням платежу
як зайво сплачена.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, вислухавши пояснення
представників сторін, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем за замовленням позивача
та у відповідності до укладених між
сторонами договорів були надані
останньому послуги з виконання робіт
по доковому ремонту т/х "Звездный", т/х
"Ніна Сосніна" та т/х "Портовий-22" на
загальну суму 529 071, 60 грн., що
підтверджується Актом виконаних робіт
від 11.09.2007 р. на суму 88 374, 64 грн., Актом
виконаних робіт від 10.07.2008 р., щодо якого
виставлявся рахунок № 128 від 10.07.2008 р. на
суму 249 880, 22 грн., Актом виконаних робіт
від 15.09.2008 р., щодо якого виставлявся
рахунок № 157 від 19.09.2008 р. на суму 190 816, 74
грн.

За умовами Договору на виконання
послуг з докового ремонту т/х
"Портовий-22" від 11.11.2008 р. 100 відсотків
загальної вартості ремонту судна
повинні були бути перераховані
виконавцю протягом 5 банківських днів з
дати підписання акту отримання судна з
ремонту (п. 5.1.1.).

При цьому, за умовами Договору на
виконання послуг з докового ремонту т/х
"Нина Соснина" від 19.08.2008 р. 50 відсотків
від ціни Договору повинні були бути
сплачені замовником виконавцю
протягом 5 календарних днів з моменту
поставки судна в ремонт та виставлення
відповідного рахунку, а решта 50
відсотків - протягом 5 банківських днів
з дати підписання акту отримання судна
з ремонту (п. 5.1.1.).

В матеріалах справи наявні виписки
банку по поточному рахунку позивача,
відповідно до яких вбачається, що
позивачем було перераховано
відповідачу 22.06.2009 р. 75 800, 00 грн. з
призначенням платежу: "ремонт п/п "Н.
Шолуденко" згідно рахунку № 90 від 25.07.2007
р., "Звездный" згідно рахунку № 108 від
11.09.2007 р., "Н. Сосніна" рахунок від 19.08.2008
р. (частково)…" та 13.01.2010 р. 30 000, 00 грн. з
призначенням платежу: "за доковий
ремонт т/х "Нина Соснина" згідно рахунку
№ 140 від 19.08.2008 р. (частково)…".

Матеріали справи не містять доказів
погашення позивачем боргу щодо оплати
виконаних відповідачем робіт в розмірі
529 071, 60 грн. на суму більш ніж на 105 800,
00 грн., що відповідно мало б свідчити
про борг в сумі 423 271, 60 грн., однак
відповідач стверджує, а позивач не
заперечує, що заборгованість
останнього станом на березень 2010 року
складала 394 942, 34 грн.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у
суду вищої інстанції відсутні
підстави для скасування судового
рішення з мотивів неповного з'ясування
місцевим господарським судом обставин
справи.

Як зазначає відповідач, враховуючи
наявність заборгованості у позивача на
суму 394 942,34 грн., відповідач звертався
до Господарського суду Одеської
області з відповідним позовом про
стягнення боргу.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 17.05.2010 р. у справі
№ 28/41-10-985 між сторонами було
затверджено мирову угоду, відповідно
до якої АСК "Укррічфлот" в особі філії
"АСК "Укррічфлот" "Вилківська
ремонтно-експлуатаційна база флоту"
зменшує розмір позовних вимог на суму 24
724,41 грн., встановивши розмір позовних
вимог на рівні 370 217,93 грн., а ВАТ
"Українське дунайське пароплавство"
визнає позовні вимоги в сумі 370 217,93 грн.
у повному обсязі.

Сторонами в Мировій угоді погоджено
порядок та строки погашення суми
заборгованості наступним чином, а саме
протягом 20 календарних днів з дня
затвердження мирової угоди ВАТ
"Українське дунайське пароплавство"
сплачує 123 405,98 грн., в червня місяці 2010
року - 123 405,98 грн. та у липні місяці 2010
року - 123 405,97 грн.

Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що
за даними його бухгалтерського обліку
борг перед відповідачем становив 401 154,
50 грн., ним було сплачено під час
виконання умов Мирової угоди саме
вказану суму згідно з платіжними
дорученнями № 2966 від 24.06.2010 р. на суму 20
000, 00 грн., № 3000 від 25.06.2010 р. на суму 72 700, 00
грн., № 2854 від 22.06.2010 р. на суму 23 000, 00
грн., № 2881 від 23.06.2010 р. на суму 100 016, 74
грн., № 2683 від 10.06.2013 р. на суму 55 000, 00
грн., № 2761 від 16.06.2010 р. на суму
50 000, 00 грн., № 2772 від 17.06.2010 р. на суму
35 038, 00 грн., № 2808 від 18.06.2010 р. на суму 30 000,
00 грн. та № 3046 від 30.06.2010 р. на суму 15 899, 76
грн.

Враховуючи зазначене, позивач вважає
суму в розмірі 30 936, 57 грн. переплатою та
коштами, які відповідач отримав без
належних правових підстав.

08.02.2012 р. позивач направив відповідачу
листа з претензією № 03/12, якою вимагав
повернути кошти в сумі 30 936, 57 грн.

У відповідь на лист відповідач листом
від 17.02.2012 р. за № 140 повідомив позивача
про те, що борг в сумі 6 212, 16 грн. ним було
сплачено на підставі платіжного
доручення № 973 від 29.06.2010 р. При цьому,
відповідач також просив надати
фінансові документи за сплаченими
рахунками, які виставлялись в 2010 та 2011
роках згідно переліку, наведеному у
листі, а також надати акт звірки за
мировою угодою також в сумі 24 724, 41 грн.

В матеріалах справи наявний Акт звірки
від 01.06.2012 р., відповідно до якого сальдо
на користь позивача станом на 01.06.2012 р.
склало 24 724, 41 грн. Зазначений акт звірки
підписаний сторонами та скірплений
печатками, при цьому, зі сторони
відповідача акт не містить
розшифрування підпису та посади особи,
яка його підписала.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.06.2010 р. філія АСК "Укррічфлот"
"Вилківська ремонтно- експлуатаційна
база флоту" перерахувала на рахунок ВАТ
"УДП" (на даний момент ПрАТ "УДП") суму у
розмірі 6212,16 грн. з призначенням
платежу "сплата заборгованості згідно
акту звірки від 25.06.2010р...".

Крім того, 01.06.2012.р. між позивачем та
відповідачем був підписаний акт
звірки взаємних розрахунків від 01.06.2012
р. на суму 24 724,41 грн., який не є
первинним обліковим документом та сам
по собі не породжує будь-яких прав та
обов'язків сторін, про те він
відображає загальну суму
заборгованості та фіксує стан
розрахунків між сторонами. Так, згідно
акту від 01.06.2012 р. на балансі філії АСК
"Укррічфлот"" Вилківська ремонтно-
експлуатаційна база флоту" міститься
кредиторська заборгованість у розмірі
24724,41 грн. станом на 01.07.2012 р.

Листом від 11.07.2012 р. за № ЮС-1377 позивач
повторно звернувся до відповідача з
вимогою повернути надмірно сплачені
кошти в сумі 24 724, 41 грн.

03.10.2012 р. філія АСК "Укррічфлот"
"Вилківська ремонтно- експлуатаційна
база флоту" перерахувала на рахунок
ПрАТ "УДП" грошові кошти в сумі 2000 грн. з
призначенням платежу "повернення зайво
сплачених коштів згідно акту
взаєморозрахунків від 01.06.2012 р."
Зазначена обставина підтверджує
визнання відповідачем факту наявності
заборгованості та визнання самого акту
взаєморозрахунків від 01.06.2012р.

На підставі вищенаведеного колегія
приходить до висновку про те, що
переплата за мировою угодою складає
22724,41 грн. ( 30936,57 грн. - 6212,16 грн. - 2000 грн.).

Враховуючи наявність доказів
переплати позивачем грошової суми у
розмірі 22724,41 грн., колегія приходить до
висновку про те, що зазначені грошові
кошти були отримані відповідачем без
достатньої правової підстави і є
безпідставно набутим майном.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов»язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов»язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Зазначене правовідношення виникає з
моменту безпідставного збагачення
набувача незалежно від того, знав він
чи міг знати про безпідставність
набуття майна.

Положення цієї статті застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Для виникнення зобов'язання з
безпідставного збагачення необхідна
наявність наступних умов: збільшення
майна однієї сторони (набувачем), з
одночасним зменшенням його у іншої
сторони (потерпілого), а також
відсутність правової підстави
(юридичного факту) для збагачення.
Відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

В даному випадку майном є грошові
кошти, які були отримані відповідачем у
зв'язку з їх перерахуванням позивачем
на поточний рахунок останнього без
достатніх правових підстав.

Згідно ст. 1213 Цивільного кодексу
України набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Таким чином, відповідач після
отримання грошових коштів в сумі 22 724, 41
грн. зобов'язаний був повернути їх
позивачу.

Однак вимога позивача залишилась
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Приписи частини 1 статті 1212 Цивільного
кодексу України, встановлюючи
обов'язок набувача безпідставно
отриманого майна повернути таке майно
відповідній особі, не визначають строк,
в межах якого таке повернення мало б
бути здійснено, і до настання якого,
вимога потерпілого не може бути
задоволена.

Невизначеність такого строку
зумовлена природою правовідносин з
набуття (збереження) чи знаходження
майна без достатньої правової підстави
та однозначно вказує на приписи
законодавства з негайного здійснення
повернення майна потерпілому.
Зазначені особливості правового
регулювання кондиційних зобов'язань
об'єктивно виключають існування строку
для належного (непростроченого)
виконання зобов'язання з повернення
безпідставно набутого майна у
розумінні ст. 530 Цивільного кодексу
України.

Зобов'язання з безпідставного набуття
або збереження майна є одним з видів
недоговірних зобов'язань, які
регулюються положеннями глави 83
Цивільного кодексу України. Змістом
даних зобов'язань є обов'язок особи, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно), повернути
це майно потерпілому. Таке ж
зобов'язання виникає і в тому разі, коли
підстава, на якій майно було набуте,
згодом відпала (частина перша статті 1212
Цивільного кодексу України).

Отже, обов'язковою умовою, з якою
законодавець пов'язує виникнення
даного виду зобов'язань, є відсутність
правової підстави - юридичного факту -
для набуття, збереження майна однією
особою за рахунок іншої особи. Причому
обов'язок з повернення такого майна
виникає з моменту, коли особа дізналася
про безпідставність одержання цього
майна.

Таким чином, обов'язок з повернення
безпідставно набутого майна, а саме
грошових коштів в розмірі 22 724, 41 грн.,
настав у відповідача в момент, коли він
дізнався про безпідставність
одержання цього майна. Тобто, обставина
про одержання коштів була відома
відповідачу з моменту прийняття ним
грошових коштів на своєму поточному
рахунку в банківській установі, на який
були перераховані кошти.

На підставі вищевикладеного, колегія
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача надмірно сплачених коштів
у розмірі 22 724, 41 грн. є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача суму інфляційних втрат за
весь час прострочення в розмірі 3 372, 09
грн., а також 3% річних від простроченої
суми в розмірі 2 399, 56 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України у
разі безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (ст. 536
цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи наведене, колегія приходить
до висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 2 399, 56 грн. та інфляційних втрат
в розмірі 3 372, 09 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Щодо обставин, які послугували
зменшенням суми боргу відповідачем з 394
942,34 грн. на 370 217,93 грн., вказаній у
мировій угоді від 17.05.2010 р., колегія
зазначає наступне.

Підставою для подачі позову до
Господарського суду Одеської області у
2010 році філією АСК "Укррічфлот"
"Вилківська ремонтно- експлуатаційна
база флоту" до ВАТ "УДП" (на теперішній
час ПрАТ "УДП") стала заборгованість по
оплаті за ремонт теплоходів
"Портовий-22" та "Нина Соснина".

Після виконання докових робіт на
Вилківській ремонтно-експлуатаційній
базі флоту теплоходу "Нина Соснина" у 2008
року був відбуксирований теплоходом
"Львов" на Ізмаїльську базу
комплексного обслуговування флоту для
виконання робіт по механічній частині,
тобто судно було не на ходу.

Роботи по механічній частині були
завершені у 2010 році й судно почало
виконувати пробні маневри для
підготовки судна до ходових
випробувань. При запуску лівого
головного двигуна і середнього
головного двигуна на передній хід
судно почало рухатись на задній хід та
ледве не зачепило пасажирський
теплохід "Волга", що могло призвести до
дуже негативних наслідків та значних
збитків зі сторони пароплавства.

Після з'ясування причини даного
інциденту було встановлено, що
головний двигун теплоходу "Нина
Соснина" працює нормально, проте на
Вилківській ремонтно-експлуатаційній
базі флоту здійснено невірну установку
гвинтів на вали лівого та середнього
двигуна, що призвело до заміни напрямку
руху судна при нормальній роботі
головних двигунів, що в свою чергу
могло призвести до аварійної ситуації
та унеможливлює подальшу експлуатацію
судна.

Представника АСК "Укррічфлот" було
проінформовано про ситуацію з
теплоходом "Нина Соснина". Згідно
розпорядження по ВАТ "УДП" від 01.03.2010 р.
№ РФ/Т-226 була призначення комісія для
перевірки причини стану
гвинторульного комплексу теплоходу
"Нина Соснина".

Актом перевірки від 03.03.2010 р. була
встановлена невірна установка гвинтів
на Вилківській
ремонтно-експлуатаційній базі флоту. У
зв'язку з наведеним пароплавство було
змушено звернутися до іншого
суднобудівельного підприємства (ВАТ
"Дунайсудоремонт") та уклало з ним
договір про заміну гвинтів, а також
повторно сплатило послуги Регістра
судноплавства України.

Загальна сума витрат, понесених
пароплавством на виправлення
недоліків ремонту т/х на Вилківській
ремонтно-експлуатаційній базі флоту
склала 49448,83 грн.

Зазначена ситуація доводилася до
відома Господарського суду Одеської
області, у якому розглядалася дана
справа, у запереченні пароплавства на
позовну заяву (додається) і в
поясненнях представника та саме вона
послугувала підставою для зменшення
суми боргу та укладення мирової угоди
від 17.05.2010 р. зі зменшеною сумою боргу.

Таким чином, мала місце відмова філії
АСК "Укррічфлот" "Вилківська
ремонтно-експлуатаційна база флоту"
від стягнення частини заборгованості в
рахунок компенсації збитків
пароплавства від неякісного ремонту
т/х "Нина Соснина", зменшення суми боргу
ПрАТ "УДП" в бухгалтерському обліку
Вілківської ремонтно-експлуатаційній
базі флоту та, у зв'язку з переплатою
пароплавством грошових коштів за
мировою угодою від 17.05.2010 р.,
відображена кредиторська
заборгованість перед ПрАТ "УДП", про що
свідчить акт звірки взаєморозрахунків
від 01.06.2012 р.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному та повному і
об»єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи вищевикладені обставини
колегія приходить до висновку, що
рішенням місцевого суду неповністю
з"ясовано обставини, що мають значення
для правильного вирішення спору, та
неправильно застосовано норми
матеріального права, а тому
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 49 Господарського
кодексу України з позивача на користь
відповідача підлягає стягненню
витрати по сплаті державного мита за
подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українське
дунайське пароплавство» на рішення
Господарського суду м. Києва від
18.11.2013р. у справі № 916/1337/13 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 18.11.2013 року у справі № 916/337/13
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким:

"Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Судноплавна компанія
«Укррічфлот» ( 04071, м. Київ, вул.
Електриків, 8, ідентифікаційний код
00017733) на користь Приватного
акціонерного товариства «Українське
дунайське пароплавство» (68600, м. Ізмаїл,
вул. Краснофлотська, 28,
ідентифікаційний код 01125821) надмірно
сплачених коштів у розмірі 22 724, 41 грн., 3
372, 09 грн. інфляційних втрат та 3% річних
в розмірі 2 399, 56 грн.

Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Судноплавна компанія
«Укррічфлот» ( 04071, м. Київ,
вул.Електриків, 8, ідентифікаційний код
00017733) на користь Приватного
акціонерного товариства «Українське
дунайське пароплавство» (68600, м. Ізмаїл,
вул. Краснофлотська, 28,
ідентифікаційний код 01125821) 1720, 50 грн.
витрат по сплаті судового збору за
подання позовної заяви, 860, 25 грн. витрат
по сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги.

Видати наказ."

Видачу наказу доручити Господарському
суду м.Києва.

Матеріали справи № 916/1337/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх