ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 січня 2014 року Справа № 12/116-12/21

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Малетича М.М.,
Бакуліної С.В., Козир Т.П., Кота О.В.,
Шевчук С.Р., розглянувши
заявупублічного акціонерного
товариства "Забір'я"

про перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 06.08.2013у
справі № 12/116-12/21за позовомЗаступника
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України до
1.Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Київській
області, 2.Публічного акціонерного
товариства "Забір'я" провизнання
частково недійсним та скасування
наказу, витребування майна та визнання
права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 14.01.2013 у справі
№12/116-12/21 у позові було відмовлено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2013
апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області
задоволено, рішення господарського
суду Київської області від 14.01.2013 у
справі №12/116-12/21 скасовано та прийнято
нове рішення, яким позов задоволено
повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.08.2013 касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Забір'я" залишено без задоволення,
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2013 у справі
№12/116-12/21 - без змін.

Публічним акціонерним товариством
"Забір'я" подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
06.08.2013, в якій заявник просить прийняти
нове рішення, яким відмовити Фонду
державного майна України як позивачу у
справі в задоволенні позову у зв'язку з
пропуском терміну позовної давності,
встановленого статтею 71 Цивільного
кодексу УРСР.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 22.04.2008
у справі №2-1/16602-2007, мотивовано
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає необхідним відмовити у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
ГПК України заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
06.08.2013 у справі №12/116-12/21, про перегляд
якої подано заяву, виходячи з
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи, суд
касаційної інстанції погодився з
висновком суду апеляційної інстанції
про наявність підстав для задоволення
позову щодо визнання частково
недійсним та скасування наказу
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Київській
області від 02.06.1998 №5-25-7/27 "Про
перетворення державного виробничого
сільськогосподарського рибоводного
підприємства "Забір'я" у відкрите
акціонерне товариство" та перелік
нерухомого майна, що передається у
власність відкритому акціонерному
товариству "Забір'я", яким було передано
у власність водні об'єкти на території
Київської області, витребування майна
та визнання права власності держави на
водні об'єкти передані відповідачу - 2
за спірним наказом. Такого висновку суд
касаційної інстанції дійшов з огляду
на те, що майно (стави), передане на
підставі спірного наказу у власність
відповідача - 2, як штучні водойми,
належать до водного фонду України, є
водними об'єктами та виключно
власністю народу України і можуть
надаватися тільки у користування, тому
розпорядження цими об'єктами не
належало до компетенції державних
органів приватизації, що свідчить про
те, що спірний наказ та перелік
нерухомого майна, що передається у
власність відповідачу - 2, яким було
передано у власність водні об'єкти на
території Київської області були
прийняті з порушенням вимог
законодавства, а відповідач - 2
неправомірно набув право власності на
вказані водні об'єкти, з урахуванням
чого, порушене право власності держави
на водні об'єкти підлягає захисту
шляхом визнання недійсним та
скасування спірного наказу
відповідача - 1 в частині передачі у
власність відповідачу - 2 згідно з
переліком нерухомого майна, та про
визнання за державою в особі Фонду
державного майна України права
власності і витребування з незаконного
володіння відповідача - 2 на користь
держави в особі Фонду державного майна
України вищенаведених водних об'єктів.
Крім того, судом касаційної інстанції
зазначено, що про існування спірного
наказу Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Київській
області прокуратурі стало відомо лише
у вересні 2012 року під час проведення
прокуратурою перевірки законності
використання земель водного фонду на
території Київської області, у зв'язку
з чим позов поданий в межах строку
позовної давності.

При цьому у постанові від 22.04.2008 у
справі № 2-1/16602-2007, на яку заявник
посилається, Вищий господарський суд
України погодився з висновками
апеляційного господарського суду про
відмову у задоволенні позову щодо
визнання частково недійсним та
скасування рішення селищної ради у
зв'язку із закінченням строку позовної
давності та вказав про правомірність
застосування судами попередніх
інстанцій до спірних правовідносин
положення статті 80 Цивільного кодексу
УРСР, за якою закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в
позові. Відповідного висновку суд
касаційної інстанції дійшов з огляду
на встановлення судами попередніх
інстанцій пропуску строку позовної
давності у даному спорі до набрання
чинності Цивільним кодексом України,
що не заперечувалось прокурором і
позивачем, та в зв'язку з тим, що
прокуратурою та позивачами не
спростовано обставини пропуску
позовної давності у даній справі,
клопотання про його відновлення жодним
з позивачів не заявлялося, наявність
поважних причин пропуску позовної
давності не встановлювалися.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
фактичних обставин справи залежно від
яких суд касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків та
застосував відповідні норми
матеріального права.

За таких обставин відсутні визначені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити публічному
акціонерному товариству "Забір'я" у
допуску справи №12/116-12/21 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяМ. Малетич Судді С.
Бакуліна Т. Козир О. Кот С.
Шевчук