ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2014 р.
Справа №917/2316/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк", вул. Ковпака, 29,
м. Київ, поштова адреса: вул.
Воровського, 33, 4 поверх, офіс № 4.

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лаваль", вул. Червоні
Казарми, 4, м. Лубни, Полтавська
область, 37500,

про стягнення 90 188,16 грн.

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Липатов О.В., довіреність
б/н від 16.01.2014 р.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення у
відповідності до вимог ст. 85 ГПК
України.

Суть спору: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
№ 725/118 від 14.11.2008 р. у розмірі 90 188,16 грн, з
яких: 54 560,00 грн - сума заборгованості за
кредитом.; 30 119,14 грн - сума
заборгованості за відсотками; 3 224,91 грн
- пеня за несвоєчасне повернення
кредиту; 1 935,99 грн - пеня за несвоєчасне
повернення відсотків; 217,34 грн -
інфляційні втрати за кредитом; 130,78 грн -
інфляційні втрати за відсотками.

Відповідач не скористався наданими
йому ст. 22 ГПК України правами для
захисту своїх інтересів, а саме: його
представник в судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений
належним чином про дату, час та місце
судового засідання, відзив на позов не
надав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97 р.,
гарантує кожній фізичній або юридичній
особі право на розгляд судом упродовж
розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення
спору доказів наявних в матеріалах
справи достатньо, і господарський суд
повідомив належним чином позивача та
відповідача про час, дату і місце
проведення судового засідання, згідно
з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України (від 10.12.2002
р. №75), а неявка відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті,
тому справа розглядається за наявними
матеріалами на підставі статті 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

14.11.2008 р. між Акціонерним комерційним
банком соціального розвитку
"Укрсоцбанк" (09.03.2010 р. перейменовано на
Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк", яке є правонаступником
усіх прав та обов'язків АКБ
"Укрсоцбанк"), в особі в.о. начальника
Лубенського відділення Полтавської
обласної філії АКБ "Укрсоцбанк"
Васецького Олега Юрійовича, який діє на
підставі нової редакції Статуту,
зареєстрованого Голосіївською
районною у м. Києві державною
адміністрацією 04 листопада 2008 року, та
Довіреності від 12 листопада 2008 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу Карнарук Н.В., зареєстрованої в
реєстрі за № 7811 та Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Лаваль", в особі директора Оробей
Тамари Володимирівни, яка діє на
підставі Статуту, зареєстрованого
Державним реєстратором Виконавчого
комітету Лубенської міської Ради,
номер запису 000455 від 26 лютого 2007
року, протоколом зборів учасників № 4
від 03.10.2008 р. (далі - відповідач) укладено
договір кредиту № 725/118 (а. с. 9 -15).

Згідно з п. 1.1 вказаного договору
позивач зобов'язувався надати
позичальнику грошові кошти на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання, у сумі 102 300,00
грн, зі сплатою 22% річних та комісій, в
розмірі та порядку визначеними
тарифами на послуги по наданню
кредитів, які містяться в додатку 1 до
Кредитного договору, та порядком
повернення кредиту рівними частинами,
в сумі 1 705,00 грн, не пізніше 14 числа
кожного місяця, починаючи з місяця,
наступного за місяцем в якому було
надано кредит, та кінцевим терміном
погашення заборгованості не пізніше 13
листопада 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Кредитного договору
позивачем, надані кредитні кошти
відповідачу.

Відповідач зобов'язувався самостійно,
тобто без застосування позивачем права
на договірне списання, погашати кредит
сплачувати нараховані проценти,
комісії, тощо (п. п. 3.4.2. Кредитного
договору).

Згідно з п. 3.2.6.2. Кредитного договору,
позивач має право вимагати
дострокового повернення кредитних
коштів та сплати процентів за
користування кредитними коштами у
випадку невиконання чи неналежного
виконання Позичальником своїх
зобов'язань за цим договором.

Порушуючи умови договору відповідач не
повернув кредит та не сплатив проценти
за користування кредитними коштами, у
зв'язку з чим у нього станом на 22.08.2013 р.
виникла заборгованість за кредитом у
розмірі 54 560,00 грн. та заборгованості
за відсотками в розмірі 30 119,14 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов`язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з частиною другою ст. 1054
Цивільного кодексу України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу
України, Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу (Позикодавець
має право на одержання від
Позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 193, 198 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що у даному випадку
мало місце порушення договірних
зобов'язань з боку відповідача щодо
своєчасного здійснення повернення
кредиту та сплати процентів за
користування кредитними коштами.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом у розмірі 54
560,00 грн та заборгованості по сплаті
відсотків у розмірі 30 119,14 грн є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Статтею ст. 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним прав
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 546 Цивільного кодексу України
встановлено, що виконання зобов'язань
може забезпечуватися згідно з законом
або договором, зокрема, неустойкою.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.1 договору в разі
прострочення Позичальником строків
погашення Кредиту (його частини) та/або
сплати процентів, комісій, зазначених у
п. п. 1.1, 2.4, 2.5, 3.3.16, 3.3.17 договору,
Позичальник сплачує Кредитору пеню в
національній валюті в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діє у
період невиконання зобов'язань за цим
договором, від несвоєчасно сплаченої
суми за кожний день прострочення,
починаючи з наступного дня за днем
прострочення.

За розрахунком, здійсненим позивачем
та перевіреним судом до стягнення з
відповідача підлягає 3 224,91 грн пені за
несвоєчасне погашення кредиту та 1 935,99
грн пені за несвоєчасне погашення
відсотків за період з 21.02.2013 р. по 21.08.2013
р.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредиторів від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримання ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки за порушення виконання
зобов'язання.

Таким чином, позивачем правомірно
нараховано відповідачу 217,34 грн
інфляційних втрат за неповернутим
кредитом та 130,78 грн інфляційних втрат
за несвоєчасне повернення відсотків за
період серпень 2012 р. - липень 2013 р.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про задоволення позову
в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лаваль", вул. Червоні
Казарми, 4, м. Лубни, Полтавська область,
37500, (р/р 8851 в Лубенському
відділенні ПОФ АКБ "Укрсоцбанк", МФО
331014, ідентифікаційний код 23547741) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк", вул. Ковпака, 29,
м. Київ, ідентифікаційний код 00039019, МФО
300023, р/р 0003, поштова адреса: вул.
Воровського, 33, 4 поверх, офіс № 4 - 54560,00
грн. заборгованості за кредитом, 30119,14
грн. заборгованості за відсотками, 3224,91
грн. пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 1935,99 грн. пені за несвоєчасне
повернення відсотків, 217,34 грн.
інфляційних втрат за кредитом, 130,78 грн.
інфляційних втрат за відсотками, 1803,76
грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Суддя
Сірош Д.М.

Повне рішення складено 03.02.2014 р.