ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2014 р.
Справа № 922/4621/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Чистякова Н.В.

відповідача - Горецька М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 239
Х/3-9) на рішення господарського суду
Харківської області від 08.01.14 р. у
справі № 922/4621/13

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

до Державного підприємства
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей"

про стягнення 331000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою щодо
стягнення з відповідача штрафу за
порушення зобов'язань за договором в
розмірі 170000,00 грн. та збитків у розмірі
161000,00 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань згідно з договором № 214-Ф-11
від 17.11.2011 р.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 08.01.2014 р. у
справі 922/4621/13 в задоволенні позовних
вимог відмовлено, з посиланням на
відсутність вини відповідача у
порушенні строків затвердження
проекту НПАОП центральними органами
виконавчої влади та підстав для
стягнення штрафних санкцій, збитків та
ін.

Позивач з рішенням господарського суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 08.01.2014 р. у
даній справі та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі, з мотивів та підстав,
зазначених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної
скарги позивач зазначає про те, що
судом не досліджено те, що у строки
передбачені календарним планом за
договором відповідач послуги за 4
етапом не надав. На думку позивача,
відповідачем порушені строки надання
послуг, оскільки в листі
Держгірпромнагляду на виконання
останнього етапу послуг за договором
відповідачу надано строк з 28.12.2012 р. по
01.10.2013 р. та ін.

Відповідач вважає рішення суду
законним та обґрунтованим, прийнятим
відповідно до норм чинного
законодавства, надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що з наведеними в
апеляційній скарзі позивачем доводами
не погоджується, вважає їх
безпідставними, посилаючись на те, що
сторони за взаємної згоди шляхом
внесення відповідних корегувань
погодили зміни шляхом заміни строків
дії самого договору та відповідних
додатків. Також, відповідач
посилається на те, що порушення строків
договору сталося не з вини відповідача,
а у зв'язку із затримкою у погодженні та
затвердженні проекту Наказу
Міненерговугілля з причин, невідомих
відповідачу та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила
наступне:

Як свідчать матеріали справи, 17
листопада 2011 року між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (замовник) та
Державним підприємством "Спеціальне
проектно-технологічне бюро виробничих
потужностей" (виконавець) укладено
договір № 214-Ф-11 (далі - договір).

У п. 1.1. договору передбачено, що
виконавець зобов'язується протягом
строку дії договору надати замовникові
послуги з державного управління
загального характеру 75.11.1 (Розроблення
та перегляд нормативно-правових актів
з охорони праці (НПАОП) згідно з
планами, затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці) «Правила охорони праці
під час холодного оброблення металів»
(надалі Послуги), а замовник - прийняти і
оплатити такі послуги.

Згідно з п.1.2. договору, найменування
послуг, кількість, обсяг, ціна та строки
надання послуг тощо, визначені
технічними вимогами (додаток № 1),
календарним планом (додаток № 2),
калькуляцією кошторисної вартості
(додаток № 3), які є невід'ємними
частинами цього договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що
ціни цього договору встановлюються в
національній валюті України, та
становлять 170000,00 грн. в тому числі ПДВ
28333,34 грн. Розрахунок вартості послуг
надається виконавцем в калькуляції
кошторисної вартості (додаток № 3), що є
невід'ємною частиною цього договору.

В п. 10.1. договору зазначено, що він
набирає чинності з дати його
підписання та діє до 15 грудня 2012 року.

27.06.2012 р. сторонами підписана додаткова
угода № 1 до договору (а. с. 19).

24.12.2012 р. сторонами підписана додаткова
угода № 2 до договору (а. с. 24).

28.12.2012 р. сторонами підписана додаткова
угода № 3 до договору (а. с. 25).

Крім того, внесені зміни до
календарного плану (додатковою угодою
№ 3 до договору), а саме позивач та
відповідач погодили строк надання
послуг за 4 етапом договору:

4 етап - початок 28 грудня 2012 р., кінець 01
жовтня 2013 р.

У п. 4.1. - 4.3. договору зазначено, що
розрахунки проводяться поетапно
шляхом: оплати замовником вартості
етапу наданих послуг, протягом 15
(п'ятнадцяти) банківських днів після
підписання сторонами акта
приймання-передачі наданих послуг за
етапом. До акту приймання-передачі
послуг додається документація, що
утворилась в результаті надання послуг
на підставі акту приймання - передачі
документації. Замовник протягом 15
робочих днів з дня отримання акту
приймання передачі наданих послуг за
етапом та документів, щодо нього
додаються зобов'язаний надіслати
виконавцю підписаний акт приймання -
передачі послуг та акт приймання -
передачі документації. У випадку
наявності зауважень щодо наданих
замовником послуг чи наданих
документів, замовник протягом 15 (п'яти)
робочих днів зобов'язується письмово
повідомити перелік недоліків, які
виконавець зобов'язується виправити за
власний рахунок у визначений
замовником термін.

Відповідно до п. п. 5.3. - 5.4. договору,
результати наданих послуг передаються
по кожному етапу виконавцем замовнику
з супровідним листом, приймання послуг
здійснюється поетапно, з підписанням
актів приймання-передачі по кожному
етапу.

На виконання умов договору
відповідачем передані в повному обсязі
послуги за три етапи, а саме:

14.12.2011 р. сторонами підписаний акт № 1
приймання-передачі послуг за етапом 1
по договору.

14.12.2011 р. сторонами підписаний акт № 2
приймання-передачі послуг за етапом 2
по договору.

14.12.2012 р. сторонами підписаний акт № 3
приймання-передачі послуг за етапом 3
по договору.

Позивач зазначає, що послуги за 4 етапом
відповідач не передав, зокрема, до
складу 4 етапу входить подання
остаточної редакції НПАОП "Правила" на
затвердження уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
нагляду за охороною праці.

В строки передбачені календарним
планом (з урахуванням додаткової угоди
до договору № 3) відповідач послуги за 4
етапом не надав.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у
разі невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань при закупівлі
послуг, за кошти замовника, виконавець
сплачує замовнику штрафні санкції
передбачені чинним законодавством та
умовами договору.

В пункті 7.3. договору зазначено, що у
разі затримки надання послуг або
надання їх не в повному обсязі,
заявленому замовником, виконавець
сплачує неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожний день
затримки.

Так, позивач зазначає, що відповідач
порушив договірне зобов'язання, не
сумлінно виконував свої обов'язки за
договором, не вчасно подав проект НПАОП
на узгодження, у зв'язку з чим порушив
строки договору.

Позивач зазначає, що з метою досудового
врегулювання спору щодо порушення
строків надання послуг за 4 етапом
звернувся до відповідача з претензією
від 02.10.2013 р. № 667-06-13 (а. с. 49), яку
відповідач залишив без відповіді та
задоволення.

Зазначені обставини стали підставою
для звернення позивача до суду з
позовом по даній справі.

З матеріалів справи також вбачається,
що господарський суд приймаючи
оскаржуване рішення крім іншого
виходив з того, що причиною затримки
виконання робіт відповідачем,
передбачених 4-м етапом договору стали
зміни у системі органів центральної
виконавчої влади та ін.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК
України, доказами у справі є будь - які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Ст. 629 ЦК України, передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до п. 5.4. договору сторони
встановили, що приймання послуг
здійснюється поетапно, з підписанням
актів приймання - передачі послуг та
приймання - передачі документації по
кожному етапу.

Як свідчать матеріали справи на
виконання умов договору відповідач
виконав та передав три етапи
передбаченої договором роботи, про що
складені акти приймання - передачі № 1
від 14.12.2011 р., № 2 від 14.12.2011 р., № 3 від
14.12.2012 р.

Сторони змінили строки надання послуг
за 4-м етапом, а саме - початок 28 грудня
2012 р., кінець 01 жовтня 2013 р.

18.07.2011 року Держгірпромнагляд України
Наказом затвердив Методичні
рекомендації, щодо підготовки,
опрацювання, супроводження та
оформлення проектів законів України,
нормативно-правових актів Президента
України, Кабінету міністрів України,
МНС та дотримання правил
нормопроектної техніки, яким поклав на
підпорядкований йому Національний
науково-дослідний інститут
промислової безпеки та охорони праці
обов'язки по супроводженню проектів
нормативно-правових актів під час
розгляду в управліннях
Держгірпромнагляду, погодження з
центральними органами виконавчої
влади та затвердження Міністерством,
чим відсторонив розробників від
супроводження і контролювання
проходження процедур розгляду,
погодження і затвердження.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.02.2012 року відповідач остаточну
редакцію Правил, що є предметом
договору, надіслав супровідним листом
№ 14-21 до Держгірпромнагляду України (а.
с. 85)..

В подальшому відповідач неодноразово
звертався до виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про
перенесення термінів виконання робіт
за договором № 214-Ф-11, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи листами № 14-68 від 22.06.2012 р., № 14-133
від 24.10.2012 р., № 14-158 від 13.11.2012 р., № 14-193
від 13.12.2012 р., № 14-43 від 28.03.2013 р.

Також відповідач звертався до
Держгірпромнагляду України листом №
14-124 від 24.10.2012 р., листом № 14-44 від 28.03.2013
р. щодо прискорення розгляду та
узгодженню Держгіпромнаглядом і
затвердженню МНС розробленого НПАОП, У
відповідь на лист Держгіпромнагляд
України повідомив, що проект
погодження нормативно-правового акта
"Правила охорони праці під час
холодного оброблення металів"
знаходиться на розгляді та погодженні
в Міністерстві енергетики та вугільної
промисловості України та після його
погодження відповідний комплект
документів буде направлено до
Міністерства юстиції України на
державну реєстрацію.

Незважаючи на те, що відповідач
неодноразово у своїх листах повідомляв
що несвоєчасне затвердження
розробленого НПАОП унеможливлює
виконання договору в строки, позивач не
погодив відповідачу перенести строки
виконання робіт за договором. При
цьому, позивач не здійснив жодних дій,
які б свідчили про вжиття заходів або
щодо погодження строків договору, з
урахуванням інформації зазначеної
відповідачем у листах, або щодо
розірвання укладеного сторонами
договору у відповідності до п. 6.2.1.
договору.

Так, позивач зазначає, що відповідач
порушив договірне зобов'язання,
несумлінно виконував свої обов'язки за
договором, невчасно подав проект НПАОП
на узгодження, у зв'язку з чим порушив
строки договору.

Відповідно до ч. 1. ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як вбачається з наданих до матеріалів
справи доказів, затримка виконання
відповідачем договірних зобов'язань
виникла не з вини відповідача, а у
зв'язку із зміною порядку затвердження
та погодження нормативно-правових
актів центральними органами
виконавчої влади, а саме, направлення
Правил, що є предметом договору на
перепогодження до Міненерговугілля,
про що відповідач систематично
інформував позивача.

При цьому, наявні матеріали справи
свідчать про те, що до завершення дії
договору відповідач систематично
інформував позивача про стан виконання
послуг та неодноразово звертався до
позивача із заявами щодо сприяння
прискорення процедури затвердження
НПАОП та укладання додаткових угод
щодо перенесення строку договору. В
свою чергу, у відповідях позивача ним
не зазначалось про розірвання
договору, про відсутність фінансування
чи про втрату актуальності виконання
послуг за договором.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про відсутність вини
відповідача у несвоєчасності
виконання договірних зобов'язань,
оскільки відповідач вчасно подав на
затвердження НПАОП Держгірпромнагляду
- 29.02.2012 року. В свою чергу, затвердження
НПАОП центральними органами
виконавчої влади, безпосередньо не
залежить від відповідача, тому
останній не повинен нести
відповідальність.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем було
вжито всіх належних заходів щодо
належного виконання зобов'язань за
договором. Крім того, позивач погодився
з продовженням терміну дії договору та
строком виконання послуг за 4 етапом
договору, укладаючи додаткову угоду до
договору.

Отже, доказів того, що з вини виконавця
(відповідача) сталася затримка
державної реєстрації матеріали справи
не містять.

Пунктом 7.3. договору сторонами
встановлена відповідальність
виконавця за неналежне виконання умов
договору, а саме:

- у разі затримки надання послуг або
надання їх не в повному обсязі
заявленому замовником, виконавець
сплачує неустойку в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожний день
затримки;

- у разі ненадання послуг за договором з
вини виконавця останні сплачує штраф в
розмірі 1% від суми договору.

Однак, враховуючи те, що відповідачем
доведено факт вжиття всіх залежних від
нього заходів щодо належного виконання
зобов'язання, а дослідженням обставин
по справі встановлено, що затримка
виконання робіт за договором, зокрема,
четвертого етапу, відбулась у зв'язку з
зміною законодавчого порядку
погодження документації, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
стягнення з відповідач штрафу за
порушення зобов'язань за договором та
вважає правомірними висновки першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог. Інших доказів
порушення відповідачем своїх
зобов'язань за договором позивачем не
надано.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову в частині стягнення 170000,00 грн.
штрафу.

Крім того, колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено належними та
допустимими доказами того, що
внаслідок невиконання умов договору
відповідачем, він зазнав збитків.

Так, згідно ст. 22 Цивільного кодексу
України, під збитками визнаються
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати , які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права; доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено.

Відповідно до ч.2 ст. 224 Господарського
кодексу України, під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

При цьому позивач повинен довести
збитки, котрі були заподіяні
відповідачем, факт протиправної
поведінки відповідача, безпосередній
причинний зв'язок між його поведінкою
і заподіянням збитків та їх розмір.

Відповідно до діючого законодавства
(ст. ст. 614, 623 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 226 Господарського
кодексу України), для застосування
такої міри відповідальності, як
стягнення збитків, потрібна наявність
усіх елементів складу господарського
правопорушення: 1) порушення
зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний
зв'язок між порушенням зобов'язання та
збитками; 4) вина.

Але позивачем в даному випадку не
доведено ні порушення зобов'язання з
боку відповідача, ні вжиття необхідних
заходів щодо запобіганню збиткам, що
означає неможливість наявності
причинного зв'язку між відсутнім
порушенням зобов'язання з боку
відповідача та збитками позивача.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про те, що позовні вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача збитків в розмірі 161000,00
грн. також є безпідставними,
недоведеними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно встановив, що позивач у
позовній заяві не зазначив жодної
підстави для стягнення з відповідача
збитків в розмірі 161000,00 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
що позивачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в
рішенні господарського суду,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, а мотиви
позивача не можуть бути підставою для
його скасування, керуючись ст. 224 ГК
України, ст. ст. 22, 614, 901 ЦК України, ст.
ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України,
судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 08.01.14 р. у
справі № 922/4621/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 26.02.2014
р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Плужник О.В.