м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції"
до Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві Головного управління юстиції у
Спільного українсько-італійського
підприємства "Прогрессо-Італія"
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Київська Русь"
про звільнення нерухомого майна
з-під арешту та зобов'язання вчинити
Судді: Васильченко Т.В. (головуючий),
в присутності представників сторін:
від позивача: не з'явилися;
від відповідача-1: не з'явилися;
від відповідача-2: не з'явилися;
від відповідача-3: Голиця В.В.
довіреність №175 від 09.04.2013.
Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до відділу Державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві Головного управління юстиції у
місті Києві про звільнення з-під
арешту, накладеного 30.07.2010 відділом
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві Головного
управління юстиції у місті Києві у
виконавчих провадженнях №20627074 та
№20627805, нерухомого майна, яке належить
спільному українсько-італійському
підприємству «Прогрессо-Італія», та у
відповідності до договору іпотеки,
посвідченого 11.12.2007 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Шнирьовою
Г.М. та зареєстрованого в реєстрі
вчинення нотаріальних дій за №2013,
забезпечує виконання спільним
українсько-італійським підприємством
«Прогрессо-Італія» зобов'язань перед
товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції», передбачених
кредитним договором №81, укладеним
03.12.2007 між спільним
українсько-італійським підприємством
«Прогрессо-Італія» та Публічним
акціонерним товариством «Кредобанк», а
саме: нежитлове приміщення №12 (в літ.
«А») - хімчистка, що знаходиться за
адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 17 та
нежитлове приміщення №51 (в літ. «А»), що
знаходиться за адресою м. Київ вул.
Підвисоцького Професора, №6 та
зобов'язання відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві Головного управління юстиції у
місті Києві зняти спірний арешт.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у
виконавчих провадженнях № 20627074 та №
20627805 накладено арешт на все нерухоме
майно, що належить Спільному
українсько-італійському підприємству
"Прогрессо-Італія", в тому числі на
спірне, яке перебуває в іпотеці у
позивача згідно укладеного договору
іпотеки, тоді як згідно вимог ст. 54
Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" він має пріоритетне право на
звернення стягнення за рахунок
заставного майна перед іншими
кредиторами, що не є
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.06.2013 порушено провадження у
справи на 22.07.2013.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.07.2013 залучено до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Спільне
українсько-італійське підприємство
"Прогрессо-Італія" і Публічне
акціонерне товариство "Банк "Київська
Русь" та у відповідності до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладено на
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 08.08.2013 справу №
Босому В.П., у зв'язку із перебуванням
судді Васильченко Т.В. у відпустці.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 08.08.2013, на підставі ст. 86 ГПК
провадження суддею Босим В.П. та
призначено розгляд справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 27.08.2013 справу №
у зв'язку із виходом судді Васильченко
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.08.2013, на підставі ст. 65, 86 ГПК
провадження суддею Васильченко Т.В. та
призначено розгляд справи.
02.10.2013 ПАТ «Банк «Київська Русь» через
відділ діловодства суду подало відзив
на позовну заяву, в якому проти позову
заперечує в повному обсязі з підстав
того, що ухвалою господарського суду
міста Києва від 27.02.2013 порушено
провадження у справі №910/1763/13 про
банкрутство спільного
українсько-італійського підприємства
«Прогрессо-Італія» та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів боржника.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 07.10.2013 справу №
Ломаці B.C., у зв'язку із перебуванням
судді Васильченко Т.В. на лікарняному.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.10.2013, на підставі ст.ст. 65, 86
до провадження суддею Ломакою B.C. та
призначено до розгляду.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 28.10.2013 справу №
Васильченко Т.В., у зв'язку із виходом
судді Васильченко Т.В. з лікарняного.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.10.2013, на підставі ст.ст. 65, 86
до провадження суддею Васильченко Т.В.
та призначено до розгляду.
27.11.2013 позивач через відділ діловодства
суду подав заперечення на відзив, в
яких зауважив на тому, що дія мораторію
не поширюється на правовідносини, що є
предметом даного спору.
В судовому засіданні 16.12.2013, в зв'язку зі
складністю справи, суд дійшов висновку
про призначення колегіального
розгляду даної справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 16.12.2013 призначено
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Васильченко Т.В., судді: Ломака
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.12.2013 на підставі ст.ст. 65, 86
провадження колегією суддів у складі:
Головуючий суддя: Васильченко Т.В.,
судді: Ломака B.C., Любченко М.О. та
призначено справу до розгляду.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.01.2014 залучено до участі у
справі в якості відповідача-2 - Спільне
українсько-італійське підприємство
"Прогрессо-Італія" та відповідача-3 -
Публічне акціонерне товариство "Банк
"Київська Русь" та відкладено розгляд
справи на 10.02.2014.
Представник відповідача 3 в судовому
засіданні 10.02.2014 проти позовних вимог
заперечив в повному обсязі.
Представники позивача та відповідачів
1, 2 в судове засідання не з'явилися.
Втім, позивач 21.01.2014 надіслав на адресу
суду клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника за
наявними матеріалами.
Відповідач 1 та 2 про причини неявки суд
не повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомленні
своєчасно та належним чином.
Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представників
позивача та відповідачів 1, 2 не
перешкоджає всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
В судовому засіданні 10.02.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, які приймали
участь під час розгляду справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2007 року між спільним
українсько-італійським підприємством
"Прогрессо-Італія" (позичальник) та
відкритим акціонерним товариством
"Кредобанк", найменування якого в
подальшому змінено на публічне
акціонерне товариство "Кредобанк"
(банк) укладено кредитний договір №81,
відповідно до умов якого банк
зобов'язується надати у власність
позичальникові грошові кошти (кредит) у
розмірі 3500000,00 доларів США, а
позивальник зобов'язується повернути
кредит в строк до 30 листопада 2012 і
сплатити проценти за користування ним
та комісії (п. п. 1, 2.1.1, 2.2 договору).

11.12.2007, в забезпечення виконання умов
даного кредитного договору, між ВАТ
"Кредобанк" (іпотекодержатель) та
спільним українсько-італійським
підприємством "Прогрессо-Італія"
(іпотекодавець) було укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Шнирьовою Г.М. і
зареєстрований в реєстрі вчинення
нотаріальних дій за № 2013, відповідно до
умов якого іпотекодавець передав в
іпотеку іпотекодержателю належне йому
на праві власності нерухоме майно,
зокрема, нежитлове приміщення № 12 (в
літ "А") - хімчистка загальною площею 40,4
кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ,
проспект Перемоги, № 27, вартість
предмета іпотеки становить 77268,00 грн.
(предмет іпотеки 1) та нежитлове
приміщення № 51 (в літ. "А") загальною
площею 27,8 кв.м, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вулиця Підвисоцького
Професора, № 6, вартість предмета
іпотеки становить 71000,00 грн. (предмет
іпотеки 3).

Також, у зв'язку з укладенням договору
іпотеки, 11.12.2007 приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Шнирьовою Г.М. було накладено
заборону на відчуження предмета
іпотеки до припинення чи розірвання
договору іпотеки.

14.07.2010 господарським судом міста Києва
прийнято рішення у справі №34/300, яким, у
зв'язку з не виконанням спільним
українсько-італійським підприємством
«Прогрессо-Італія» зобов'язань по
кредитному договору, стягнуто із нього
на користь банку заборгованість за
кредитним договором №81 від 03.12.2007 та
додатковим договором №1 до кредитного
договору від 21.03.2008 в сумі 4179844,46 грн. та
1554354,18 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 14.07.2010 становить 12282817,60 грн., а
також 25500 грн. витрат по сплаті
державного мита і 236 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

20.05.2011 постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби відкрито виконавче провадження
по виконанню наказу господарського
суду міста Києва від 18.02.2011 у справі №
34/300.

В подальшому, відповідно до договору
про відступлення прав за договорами
іпотеки від 16.12.2011, укладеного між ПАТ
"Кредобанк" (первісний
іпотекодержатель) та позивачем (новий
іпотекодержатель), у зв'язку з
укладенням між ними договору
факторингу шляхом уступки права
грошової вимоги б/н від 29.11.2011, позивач
набув права іпотекодержателя за
договором іпотеки №2013 від 11.12.2007.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.02.2012 у справі № 34/300,
замінено стягувача згідно дубліката
наказу № 34/300 від 18.02.2011 з ПАТ "Кредобанк"
на Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" (позивача).

Разом з цим, згідно витягу №35805217 з
Єдиного державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
про арешти від 25.04.2012, постановами від
30.07.2010 Відділом державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у місті Києві
Головного управління юстиції у місті
Києві у виконавчих провадженнях № 20627074
та № 20627805 накладено арешт на все
нерухоме майно, що належить Спільному
українсько-італійському підприємству
"Прогрессо-Італія" в тому числі
нежитлове приміщення № 12 (в літ. "А") -
хімчистка, що знаходиться за адресою: м.
Київ, проспект Перемоги, будинок № 27 і
нежитлове приміщення № 51 (в літ. "А"), що
знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця
Підвисоцького Професора, № 6 в рамках
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 14.06.2010 у справі № 34/161
про стягнення з Спільного
українсько-італійського підприємства
"Прогрессо-Італія" на користь
Акціонерного банку "Київська Русь"
заборгованості в сумі 4618591,05 грн.

З цих підстав, посилаючись на те, що у
зв'язку з накладенням арешту на майно,
яке є предметом договору іпотеки №2013
від 11.12.2007, порушується переважне право
позивача як іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
для задоволення своїх вимог за
кредитним договором № 81 від 03.12.2007,
зокрема, шляхом реалізації
вищезазначеного нерухомого майна у
виконавчому провадженні про стягнення
боргу шляхом проведення процедури
продажу на прилюдних торгах (аукціоні),
останній звернувся до господарського
суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

За умовами ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів або
якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

При цьому, про звернення стягнення на
заставлене майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Так, відповідно до ст. 60 вказаного
Закону особа, яка вважає, що майно, на
яке накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту.

За правилами, встановленими для
розгляду позовів про виключення майна
з опису, розглядаються вимоги громадян
і організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним (п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.08.1976 № 6
"Про судову практику в справах про
виключення майна з опису" (із змінами,
внесеними постановою від 25.05.1998 № 15)).

Зокрема, згідно ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 396 ЦК України передбачено, що
особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права,
у тому числі і від власника майна,
відповідно до положень глави 29 цього
Кодексу.

Згідно ст. 395 ЦК України речовими
правами на чуже майно є: 1) право
володіння; 2) право користування
(сервітут); 3) право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); 4) право забудови
земельної ділянки (суперфіцій).

Законом можуть бути встановлені інші
речові права на чуже майно.

Отже, виходячи із змісту зазначених
норм власник або особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права на
майно і про звільнення майна з-під
арешту і умовою задоволення
матеріально - правових вимог позивача
має бути встановлення факту належності
позивачеві права на спірне майно та
безпідставність накладення на нього
арешту, а не намір набуття таких прав у
майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 28.11.2012 у справі №5011-42/5983-2012
та від 20.03.2013 у справі №5028/19/12/2012
(5028/14/39/2012 (5028/7/108/2011).

Однак, в даному випадку, вимоги
позивача не ґрунтуються ні на праві
власності на арештоване майно, ні на
праві володіння ним. Як зазначає сам
позивач та встановлено під час
розгляду справи, спірне арештоване
майно належить Спільному
українсько-італійському підприємству
"Прогрессо-Італія".

Будь-яких доказів на підтвердження
набуття у власність іпотечного майна,
на яке накладено арешт, у встановленому
чинним законодавством та умовами
розділу 5 договору іпотеки порядку,
позивач суду не надав.

Тоді як, згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34
цього Кодексу кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що позивач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б підтверджували факт
належності йому на даний час спірного
майна на праві власності або інших
правових підставах і як наслідок
безпідставність накладення на нього
арешту, суд прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог з
покладенням на позивача витрат по
сплаті судового збору на підставі
вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення підписано 18.02.2014.

Головуючий суддя:
Т.В.
Васильченко

Судді
В.С. Ломака

М.О. Любченко