ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 р.
Справа № 914/4875/13

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Арго",
с.Миртюки Стрийського району
Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю підприємства з
іноземними інвестиціями "Коімпекс",
с.Ріпчиці Дрогобицького району
Львівської області

про стягнення 10 800,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Баклан Ю.В. - представник
(довіреність б/н від 10.01.2014р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Арго" до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
підприємства з іноземними
інвестиціями "Коімпекс" про стягнення
заборгованості в розмірі 10 800,00 грн.

Ухвалою суду від 31.12.2013р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 29.01.2014р. Ухвалою
суду від 29.01.2014р. розгляд справи
відкладено на 12.02.2014р. з підстав
викладених в даній ухвалі суду.

Представник позивача на виконання
вимог ухвал суду подав клопотання про
долучення до матеріалів справи витягу
з ЄДР щодо Товариства з обмеженою
відповідальністю підприємства з
іноземними інвестиціями "Коімпекс".
Представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю, просив позов
задоволити з підстав викладених у
позовній заяві.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання
повторно не забезпечив, вимог ухвал
суду не виконав, причин неявки
представника та невиконання вимог
ухвали суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення № 82 2 від 31.01.2014 року
- вручено 05.02.2014р. Станом на 12.02.2014р. від
відповідача відзив, клопотання, заяви,
докази витребувані судом на адресу
суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає за можливе розглянути справу
відповідно до ст. 75 ГПК України при
відсутності представника відповідача
за наявними у ній матеріалами яких
достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд,-

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Арго
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
підприємства з іноземними
інвестиціями "Коімпекс" (покупець)
укладено усний договір поставки.

Поставка товару відбулась на підставі
накладної №5 від 12.09.2012р. Відповідно до
вказаної накладної відповідачу було
поставлено товар (ячмінь «Луран») на за
загальну суму 10 800,00 грн. Відповідач
прийняв вказаний товар, однак не
здійснив оплату за нього.

Як стверджує позивач 11 листопада 2013
року на адресу відповідача було
направлено претензію №1 щодо сплати
вартості товару на суму 10 800,00 грн.,
проте вказана претензія залишена без
відповіді та задоволення, що стало
підставою для звернення позивача до
суду про стягнення суми боргу в
примусовому порядку.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
оцінивши зібрані докази, суд дійшов
висновку, що позов слід задоволити
повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 642 ч. 2 ЦК України якщо особа,
яка одержала пропозицію укласти
договір, у межах строку для відповіді
вчинила дію відповідно до вказаних у
пропозиції умов договору (відвантажила
товари, надала послуги, виконала
роботи, сплатила відповідну суму
грошей тощо), яка засвідчує її бажання
укласти договір, ця дія є прийняттям
пропозиції.

Відповідно до ст. 644 ч. 1 ЦК України якщо
пропозицію укласти договір зроблено
усно і в ній не вказаний строк для
відповіді, договір є укладеним, коли
особа, якій було зроблено пропозицію,
негайно заявила про її прийняття.

Згідно із ч.1 ст. 181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи між
сторонами було підписано видаткову
накладну №5 від 12.09.2012р. на суму 10 800,00
грн. Копія вказаної накладної
міститься в матеріалах справи,
оригінал оглянуто в судовому
засіданні.

Докази сплати відповідачем 10 800,00 грн.
за поставлений йому товар відповідно
до вищезазначеної накладної в
матеріалах справи відсутні.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Арго" про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю підприємства з
іноземними інвестиціями "Коімпекс" 10
800,00 грн. заборгованості є
обґрунтованою, підтверджена
матеріалами справи, не спростована
відповідачем та підлягає задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №373 від 20.12.2013р. на
суму 1 720,50 грн., який відповідно до ст.49
ГПК України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю підприємства з
іноземними інвестиціями "Коімпекс" (82165,
Львівська область, Дрогобицький район,
с.Ріпчиці, вул.Зелена, 1 «А», ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Арго" (82463,
Львівська область, Стрийський район,
с.Миртюки, )
заборгованість в розмірі 10 800,00 грн. та
судовий збір в розмірі 1 720,50 грн.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку ст.116
ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 17.02.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.