м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Маркет-Матс»
доМіністерства оборони України
за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Державна казначейська служба
Українипростягнення 28 026 080,11 грн.
Суддя Бойко Р.В.
Представники сторін:
Від позивача:Сєтов М.О.Від відповідача:
Гомон О.О., Ковальчук І.В.Від третьої
особи:не з'явивсяВ судовому засіданні
був присутній в якості вільного
слухача представник Генеральної
прокуратури України Яговдік С.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Маркет-Матс»
звернулось до господарського суду
міста Києва із позовною заявою до
Міністерства оборони України про
стягнення 28 026 080,11 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на виконання умов державного
контракту №247/1/12/21 на поставку
(закупівлю) продукції за державним
оборонним замовленням поставив
відповідачу товар та надав послуги із
введення товару в експлуатацію, а
відповідач у встановлений договором
строк не здійснив розрахунки за
поставлений товар та послуги із
введення його в експлуатацію, у зв'язку
з чим виникла заборгованість у розмірі
За прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання
позивач, крім основного боргу, просить
стягнути з відповідача суму
інфляційних втрат у розмірі 165 404,57
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.12.2013 р. порушено провадження
справі третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Державну
казначейську службу України та
призначено розгляд справи на 27.01.2014 р.
В тексті позовної заяви позивач
просить суд вжити заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові суми, належні
З огляду на те, що обставин, які б
свідчили про неможливість або
утруднення виконання рішення суду у
даній справі у разі невжиття заходів
до забезпечення позову позивачем не
наведено, суд відмовляє в задоволенні
заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркет-Матс» про
забезпечення позову.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 р. розгляд справи
відкладено на 10.02.2014 р.
Представник позивача в судове
засідання, призначене на 10.02.2014 р.,
з'явився, позовні вимоги підтримав в
Представники відповідача в судове
засідання з'явились, проти задоволення
позовних вимог заперечили.
В судовому засіданні 10.02.2014 р.
представником відповідача подано
клопотання про залучення до участі у
справі ТОВ «Укроборонсервіс» третьою
особою без самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача, а
також Міністерства доходів та зборів
України та Державної фінансової
інспекції України - третіми особами без
самостійних вимог на предмет спору, на
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
З огляду на те, що відповідачем не
наведено та судом не встановлено
обставин, які б свідчили, що рішення у
даній справі може вплинути на права чи
обов'язки ТОВ «Укроборонсервіс»,
Міністерства доходів та зборів
України та Державної фінансової
інспекції України щодо однієї із
сторін, клопотання відповідача про
залучення третіх осіб судом
В судовому засіданні сторони пояснили,
що Додаток № 1 (специфікація) та додаток
№ 3 (протокол проведення переговорів)
до державного контракту № 247/1/12/21 від
26.10.2012 р. мають гриф «Таємно».
Однак, враховуючи, що доводи та
заперечення сторін ґрунтуються на
положеннях, наведених безпосередньо у
тексті відповідного державного
контракту, та документах, якими
оформлено факт поставки товару та
здійснення робіт, а також враховуючи,
що сторонами не заявлено клопотання
про долучення наведених документів до
матеріалів справи специфікації та
протоколу проведення переговорів, суд
дійшов висновку, що підстави для
витребування Додатку № 1 та додатку № 3
до державного контракту № 247/1/12/21 від
26.10.2012 р. відсутні.
Третя особа, що належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, повноважних представників в
судове засідання не направила,
письмових пояснень по справі не надала.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У засіданнях складено протокол згідно
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України та
здійснювалось фіксування судового
процесу з допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
присутніх в судовому засіданні
представників учасників процесу,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2012 р. між Міністерством оборони
України (замовник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Маркет-Матс» укладено державний
контракт № 247/1/12/21 на поставку
(закупівлю) продукції за державним
оборонним замовленням (надалі -
«Договір»).

Відповідно до п. 1 Договору виконавець
зобов'язується у 2012-2013 роках виготовити
і поставити (виконати роботи)
замовникові з дотриманням вимог
законодавства продукцію спеціального
призначення: «Стаціонарний
комплексний тренажер пілота літака
Л39С-ТКС-Л39» згідно специфікації
продукції (робіт), що поставляється за
державним оборонним замовленням,
додаток № 1 (далі - специфікація), а
замовник - прийняти через 4762 Головне
військове представництво Міністерства
оборони України: 79018, м. Львів, вул.
Стороженка, 32 (представник замовника)
та вантажоодержувача, зазначеного у
специфікації та оплатити таку
продукцію.

Поставка виконавцем та приймання
вантажоодержувачем продукції за
Контрактом здійснюється у місці
поставки на підставі видаткової
накладної з оформлення
вантажоодержувачем акту за формою 4.

Згідно з п. 4 Договору гранична вартість
продукції (робіт) на момент укладення
контракту погоджена сторонами під час
проведення переговорів щодо укладення
Контракту (протокол № 1 про результати
переговорів щодо закупівлі
стаціонарного комплексного тренажера
пілота літака Л39С-ТКС-Л-39 (зав. № 09121001)
для потреб Збройних сил України від
26.10.2012 р.), зафіксована у протоколі
погодження граничної ціни на поставку
продукції (робіт) (додаток № 2) та
становить 26 419 874,17 грн. без урахування
податку на додану вартість. Податок на
додану вартість становить 5 283 974,83
грн.

Абзацом 6 пункту 4 Договору (в редакції
Додаткової угоди № 4 від 24.05.2013 р. до
Державного контракту від 26.10.2012 р. №
247/1/12/21) передбачено, що обсяг
фінансування та зобов'язання сторін у
2013 році складають 29 703 849,00 грн.

Протоколом погодження договірної ціни
від 27.06.2013 р. сторони встановили
договірну на продукцію в сумі 29 420 805,54
грн., а протоколом погодження
договірної ціни від 13.09.2013р. сторонами
встановлено договірну ціну
пусконалагоджувальних робіт та
введення тренажера в експлуатацію у
сумі 439 870,00 грн.

У відповідності до п. 5 Договору
замовник оплачує поставлену продукцію
(виконані роботи) за договірною ціною,
погодженою сторонами та зафіксованою у
протоколі погодження договірної ціни
на поставку продукції на підставі
підписаного сторонами акту
приймання-передачі продукції (робіт) за
Контрактом після надання виконавцем
рахунку-фактури.

За змістом п. 6 Договору розрахунки
проводяться шляхом оплати замовником
поставленої продукції (виконаних
робіт) протягом 30 банківських днів
після пред'явлення виконавцем рахунку
на оплату продукції (за умови
надходження бюджетних коштів на
рахунки Міністерства оборони України).

08.07.2013 р. сторонами підписано акт
приймання-передачі продукції за
Державним контрактом від 26.10.2012 р. №
247/1/12/21 про те, що умови державного
контракту від 26.12.2012 р. № 247/1/12/21 по п. 1
Специфікації виготовлення
«Стаціонарного комплексного тренажера
пілота літака Л39С-ТКС-Л-39», зав. № 09121001,
виконавцем виконано в повному обсязі.
Договірна ціна виготовленої продукції
згідно п. 1 специфікації до Договору
складає 29 420 805,54 грн., у тому числі
ПДВ - 4 903 467,59 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язань з
оплати вартості поставленого товару та
наданих послуг по введенню
відповідного товару в експлуатацію, у
зв'язку з чим позивач вказує на
існування заборгованості у розмірі
27 420 805,54 грн. (за поставлений товар) та
у розмірі 439 870,00 грн. (за введення
товару в експлуатацію).

Договір є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов Договору 29.07.2013 р.
позивачем поставлено відповідачу
передбачений Договором товар -
Стаціонарний комплексний тренажер
пілота літака Л39С-ТКС-Л-39 зав. №09121001
вартістю 29 420 805,54 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 2 від 29.07.2013 р., Актом прийому № 166 від
31.07.2013 р., підписаними представниками
обох сторін та скріплені печатками, та
не заперечується сторонами.

При цьому, в наведеному Акті прийому №
166 від 31.07.2013 р. вказано, що Стаціонарний
комплексний тренажер пілота літака
Л39С-ТКС-Л-39 технічно справний та
відповідає першій категорії.

Актом приймально-здавальних
випробувань стаціонарного
комплексного тренажера пілота літака
Л39С-ТКС-Л-39 зав. №09121001 засвідчено, що
вказаний товар пройшов
приймально-здавальні випробування з
позитивним результатом, відповідає
вимогам технічних умов ТУ У
35.3-2:2011, прийнятий та придатний до
використання за призначенням.

Зі змісту Договору вбачається, що
сторони погодили також обов'язок
позивача провести
пусконалагоджувальні роботи та
введення в експлуатацію стаціонарного
комплексного тренажеру пілота літака
Л39С-ТКС-Л39. Вартість таких робіт у
відповідності до протоколу погодження
договірної ціни від 13.09.2013 р. становить
439 870,00 грн.

Актом приймання-передачі робіт за
державним контрактом від 26.10.2012 р.
№247/1/12/21, складеним на підставі
протоколу погодження договірної ціни
від 13.09.2013 р. і посвідчення ГПЗ № 4762 від
13.09.2013 № 4 про приймання робіт
підписаним сторонами 13.09.2013 р.,
засвідчено, що умови державного
контракту від 26.10.2012 р. № 247/1/12/21 по п. 2
специфікації щодо проведення
монтажних, пусконалагоджувальних
робіт та введення в експлуатацію
стаціонарного комплексного тренажеру
пілота літака Л39С-ТКС-Л39 виконані
позивачем в повному обсязі.

Також 13.09.2013 р. сторонами підписано Акт
приймання-передачі продукції (робіт) за
контрактом, згідно з яким виконавцем
поставлено у відповідності до п. 1, п. 2
специфікації до державного контракту,
а саме: 1) Стаціонарний комплексний
тренажер пілота літака Л39С-ТКС-Л39, зав.
№ 09121001; 2) проведення монтажних
пусконалагоджувальних робіт та
введення в експлуатацію стаціонарного
комплексного тренажера пілота літака
Л39С-ТКС-Л39 у вантажоодержувача, а
замовником прийнято продукцію (роботи)
на загальну суму 29 860 675,54
грн., у тому числі ПДВ - 4 976 779,26 грн.

Отже, матеріалами справи
підтверджується належне виконання
позивачем свого зобов'язання з
поставки стаціонарного комплексного
тренажера пілота літака Л39С-ТКС-Л-39 та
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних робіт та
введення в експлуатацію даного товару.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Умовами Договору (п. 6) встановлено, що
розрахунки проводяться протягом 30
банківських днів після пред'явлення
виконавцем рахунку на оплату
продукції.

У відповідності до п. 6 Договору
позивачем було виставлено відповідачу
рахунок № 14 від 12.07.2013 р. на суму 27 420
805,54 грн. (з урахуванням здійсненої
відповідачем попередньої оплати) на
оплату вартості поставленого товару та
рахунок № 20 від 13.09.2013 р. на оплату
вартості монтажних,
пусконалагоджувальних робіт та
введення товару в експлуатацію.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та приписів
п. 6 Договору строк виконання
відповідачем грошового зобов'язання по
сплаті вартості поставленого товару на
момент розгляду справи настав.
Розрахунки за поставлений товар
відповідач мав здійснити до 23.08.2013 р., а
за виконані роботи - до 04.11.2013 р.

Однак, як свідчать матеріали справи та
не заперечується відповідачем,
останнім свого зобов'язання з оплати
поставленого товару та виконаних робіт
належним чином виконано не було.

28.12.2012 р. на виконання умов п. 9 Договору
відповідачем проведено попередню
оплату позивачу за поставку товару у
розмірі 2 000 000,00 грн.

Решта вартості поставленого товару (у
розмірі 27 420 805,54 грн.) та вартість
монтажних, пусконалагоджувальних
робіт та введення обладнання в
експлуатацію (у розмірі 439 870,00 грн.)
сплачена відповідачем не була.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Посилання відповідача на відсутність
бюджетного фінансування як на підставу
для відсутності обов'язку здійснювати
розрахунки за поставлений товар та
проведені роботи судом відхиляється з
огляду на наступне.

Факт відсутності бюджетного
фінансування не звільняє Міністерство
від виконання зобов'язань щодо оплати
поставленої та прийнятої продукції,
оскільки така обставина не визначена
законодавчо як така, що звільняє від
виконання зобов'язання.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу
України прямо передбачає, що
відсутність у боржника необхідних
коштів, а також порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника не
вважається обставинами, які є
підставою для звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Аналогічна правова позиція стосовно
того, що відсутність бюджетного
фінансування не не виправдовує
бездіяльність і не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання викладена в
постанові Верховного Суду України
№11/446 від 15.05.2012 р.

При цьому, на те, що відсутність
бюджетного фінансування (бюджетних
коштів) не є виправданням
бездіяльності вказав Європейський суд
з прав людини у рішеннях у справі
«Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти
України» (від 18.10.2005 р.) та у справі
«Бакалов проти України» (від 30.11.2004 р.).

Крім того, судом відхиляються
посилання відповідача на те, що
вартість обладнання та програмного
забезпечення є завищеною. З Протоколу
погодження договірної ціни від 27.06.2013р.
вбачається, що договірна погоджена
сторонами на підставі
розрахунково-калькуляційних
матеріалів про встановлення
договірної ціни на продукцію на 76
аркушах, висновку Головного
представництва замовника та звіту
Гільдії оцінювачів України про оцінку
відповідного майна.

Маючи сумніви щодо адекватності
встановленої замовником ціни товару та
програмного забезпечення відповідач
мав змогу провести відповідну
експертизу на стадії погодження
договірної ціни до підписання
протоколу погодження, а підписавши
протокол погодження - набув обов'язку
здійснити розрахунки за товар та
програмне забезпечення за
встановленою ним ціною.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідачем доказів здійснення
розрахунків за поставлений товар (крім
сплати коштів в сумі 2 000 000,00 грн. в
якості попередньої оплати) та за
проведення монтажних,
пусконалагоджувальних робіт та
введення обладнання в експлуатацію не
надано, наявність заборгованості у
розмірі 27 420 805,54 грн. (за поставку
товару) та у розмірі 439 870,00 грн. (за
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних робіт та
введення обладнання в експлуатацію) не
спростовано.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості в загальному розмірі 27
860 675,54 грн. є обґрунтованими,
документально підтвердженими та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення
виконання грошового зобов'язання
позивач просить стягнути з відповідача
суму інфляційних втрат у розмірі 165
404,57 грн., з яких 164 524,83 грн. - розмір
інфляційних втрат за прострочення
оплати вартості товару та 439 870,00 грн. -
за прострочення оплати вартості
монтажних, пусконалагоджувальних
робіт та введення обладнання в
експлуатацію.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки судом встановлено факт
прострочення відповідачем
зобов'язання з оплати поставленого на
підставі Договору товару, а також
виконаних пусконалагоджувальних робіт
та введення обладнання в експлуатацію,
вимоги позивача про стягнення з
відповідача інфляційних втрат у
розмірі 164 524,83 грн. за період з 23.08.2013 р.
по 23.12.2013 р. (за прострочення виконання
зобов'язання з оплати вартості
проставленого товару) та у розмірі 440
749,74 грн. за період з 04.11.2013 р. по 23.12.2013 р.
(за прострочення оплати виконаних
пусконалагоджувальних робіт та
введення обладнання в експлуатацію)
підлягають задоволенню за розрахунком
позивача, перевіреним судом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркет-Матс»
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркет-Матс»
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони
України (03113, м. Київ, пр-т
Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний
код 00034022) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маркет-Матс» (79005, м. Львів, вул. Івана
Франка, 7, а/с 9427, ідентифікаційний код
23275120) заборгованість за державним
контрактом № 247/1/12/21 від 26.10.2012 р. за
виготовлення тренажера у розмірі 27 420
805 (двадцять сім мільйонів чотириста
двадцять тисяч вісімсот п'ять) грн. 54
коп., заборгованість за проведення
монтажних, пусконалагоджувальних
робіт та введення тренажера в
експлуатацію в сумі 439 870 (чотириста
тридцять дев'ять тисяч вісімсот
сімдесят) грн. 00 грн., інфляційні втрати
у розмірі 165 404 (сто шістдесят п'ять
тисяч чотириста чотири) грн. 57 коп. та
судовий збір у розмірі 68 820 (шістдесят
вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 00
коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 14.02.2014 р.

Суддя
Р.В.
Бойко