донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

18.02.2014 справа №905/8332/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Діброви Г.І.суддівБойченка
К.І, Стойки О.В. при секретарі
Романовій А.О. від позивача:не
з»явивсявід відповідача:Ткачов Д.М. - за
дов. б/н від 21.11.2013 р. Розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м. Донецьк на рішення
господарського суду Донецької
областівід15.01.2014 рокуу справі№ 905/8332/13
(суддя Мирошниченко Я.С.)за
позовомПублічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м.
Кривий Ріг Дніпропетровської
областідо відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м.
Донецькпростягнення неустойки за
порушення строків поставки товару у
розмірі 91 008 грн. 00 коп. та за зустрічним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. ДонецькдоПублічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА», м. Кривий Ріг Дніпропетровської
областіпровизнання недійсним пункту
10.2 договору поставки №2514 від 02.08.2012 р.
ВСТАНОВИВ:

У 2013 році Публічне акціонерне
товариство «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області
звернулося до господарського суду
Донецької області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. Донецьк про стягнення
неустойки за порушення строків
поставки товару у розмірі 91 008 грн. 00
коп.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 29.11.13 р. по справі №905/8332/13
прийнято зустрічну позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. Донецьк до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА», м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області про визнання недійсним пункту
10.2 договору поставки №2514 від 02.08.2012 р.
до спільного розгляду з первісним
позовом.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 15.01.14 р. первісні
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА», м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області були задоволені в повному
обсязі. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м. Донецьк на користь
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області неустойку у
розмірі 91 008 грн. 00 коп. У задоволенні
зустрічного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м. Донецьк до
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області про
визнання недійсним пункту 10.2 договору
поставки №2514 від 02.08.2012 р. було
відмовлено у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. Донецьк, з прийнятим
рішенням не згоден, вважає його
прийнятим з порушенням норм
матеріального права України. Тому він
звернувся з апеляційною скаргою, якою
просить Донецький апеляційний
господарський суд рішення
господарського суду Донецької області
від 15.01.14 р. скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні первісного
позову Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. Донецьк про стягнення
неустойки за порушення строків
поставки товару у розмірі 91 008 грн. 00
коп. відмовити у повному обсязі, а
зустрічний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м. Донецьк до
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області про
визнання недійсним пункту 10.2 договору
поставки №2514 від 02.08.2012 р. задовольнити
у повному обсязі.

Позивач за первісним позовом надав
відзив на апеляційну скаргу, яким
просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін, апеляційну скаргу -
без задоволення.

Представник позивача за первісним
позовом до судового засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення 03.02.2014р. уповноваженій особі
підприємства - ухвали суду від 30.01.2014р.
Про причину неявки суд не повідомив,
своїм процесуальним правом,
передбаченим статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористався, ніяких клопотань з цього
приводу судовій колегії не надав. Крім
того, явка сторін ухвалою суду від
30.01.2014р. не була визнана обов'язковою,
неявка без поважних причин у судове
засідання представників сторін не
тягне за собою перенесення розгляду
справи на інші строки, тому справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами, а повний текст постанови
направляється сторонам по справі в
установленому порядку.

В судовому засіданні представник
відповідача за первісним позовом
підтримав свої вимоги апеляційної
скарги.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне розглянути
апеляційну скаргу, оскільки для
з'ясування фактичних обставин справи
достатньо матеріалів, що знаходяться в
матеріалах справи № 905/8332/13 та наданих
представником відповідача за
первісним позовом пояснень.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає справу та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
відповідача за первісним позовом,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду відповідає вимогам
чинного законодавства України,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.08.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. Донецьк
(Постачальник) та Публічним
акціонерним товариством «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА» (Покупець) було укладено договір
поставки №2514, згідно умов якого
Постачальник зобов»язався поставити
Покупцю вентилятори, далі по тексту
«Товар», а Покупець зобов»язався
прийняти та оплатити товар на
передбачених даним договором умовах.

Пунктом 2.3 договору сторони
передбачили, що Постачальник
зобов»язаний поставити Товар протягом
терміну, погодженого сторонами та
зазначеного в Специфікації до даного
Договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, оплата
Товару здійснюється Покупцем шляхом
прямого перерахування грошових коштів
на рахунок Постачальника у строки та у
порядку, погодженому в Специфікаціях
до цього Договору.

Згідно п. 10.2 договору, у разі
прострочення поставки з вини
Постачальника в терміни, передбачені
даним Договором, крім форс-мажорних
обставин, Постачальник виплачує
Покупцю неустойку у розмірі 0,5% за кожен
день прострочення від вартості
недопоставленого у строк Товару.

Згідно п.13.4 договору, даний договір
набирає чинності з моменту його
підписання повноважними
представниками сторін і діє до 31 грудня
2014 р., але у будь - якому випадку до
повного виконання сторонами своїх
невиконаних зобов'язань, що виникли в
період дії даного договору.

24.04.2013 року сторонами була підписана
Специфікація №3 до договору №2514 від
02.08.2012 р., умовами якої передбачили, що
всього по специфікації: 568 800 грн. 00 коп.,
термін поставки продукції: протягом 50
календарних днів з моменту підписання
специфікації, умови оплати: 100% за
фактом постачання на склад покупця
протягом 10 календарних днів.

В порушення умов договору, відповідач
за первісним позовом поставив товар з
пропуском встановленого строку, що
підтверджено видатковою накладною №130
від 16.07.2013 р. на суму 568 800 грн. 00 коп.

18.07.2013 р. позивач за первісним позовом
направив на адресу відповідача за
первісним позовом претензію - вимогу за
вих. №2316 з вимогою сплатити неустойку
за порушення строків поставки Товару у
розмірі 96 696 грн., на що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева» 09.08.2013 р. надіслало
відповідь про розгляд претензії про
сплату неустойки тільки після сплати
Публічним акціонерним товариством
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» вартості продукції
в сумі 568 800 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене, позивач звернувся
із позовом до господарського суду
Донецької області про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. Донецьк неустойки за
порушення строків поставки товару у
розмірі 91 008 грн. 00 коп.

Дослідивши фактичні обставини справи,
оцінивши докази на їх підтвердження,
надавши правову кваліфікацію
відносинам сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, правових норм, які підлягають
застосуванню, та матеріалів справи,
судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно статті 173 Господарського
кодексу України, господарським
визначається зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених господарським кодексом,
в силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботи, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматись від певних дій, а
інший суб'єкт (управлена сторона, у
тому числі кредитор) має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до приписів ст. 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно норм ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Cтаттею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У відповідності до приписів ст. 611
Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, до таких
наслідків зокрема належать
відшкодування збитків та сплата
неустойки.

Приписами ст.ст. 216-218 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Господарські санкції застосовуються в
установленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до вимог ст.ст. 230, 231
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов»язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов»язання. У разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 10.2 договору, у разі
прострочення поставки з вини
Постачальника в терміни, передбачені
даним Договором, крім форс-мажорних
обставин, Постачальник виплачує
Покупцю неустойку у розмірі 0,5% за кожен
день прострочення від вартості
недопоставленого у строк Товару.

Судова колегія вважає, що, оскільки
відповідач за первісним позовом
всупереч умовам договору поставки №2514
від 02.08.2012 р. не здійснив поставку
товару у строки, передбачені
Специфікацією №3 від 24.04.2013 р., то судом
першої інстанції правомірно зроблений
висновок про неналежне виконання
відповідачем за первісним позовом його
договірного зобов»язання та стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. Донецьк на користь
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області договірну
неустойку в розмірі 91 008 грн. 00 коп. за
період прострочки виконання
відповідачем його договірного
зобов»язання зі своєчасної поставки
товару з 14.06.2013 р. по 15.07.2013 р.

Що стосується зустрічних позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбас - томський
електромеханічний завод ім. В.В.
Вахрушева», м. Донецьк до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА», м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області про визнання недійсним пункту
10.2 договору поставки №2514 від 02.08.2012 р.,
Донецький апеляційний господарський
суд погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо відмови у
задоволенні цих позовних вимог з
огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
зазначено, що одним з наслідків
порушення зобов'язання є оплата
неустойки (штрафу, пені) - визначеної
законом чи договором грошової суми, що
боржник зобов'язаний сплатити
кредитору у випадку невиконання чи
неналежного виконання зобов'язання,
зокрема у випадку прострочення
виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбаченому у
Господарському кодексі України, іншими
законами та договором.

Таким чином, ці види штрафної
договірної відповідальності мають
подвійну правову природу, які
одночасно з тим, що стимулюють сторони
дотримуватися умов договору, як спосіб
забезпечення, ще й повинні мати
компенсаційний характер санкції за
порушення господарсько-правових
зобов»язань. Норми господарського
права не визначають, який саме характер
(майновий чи грошовий) носить
зобов»язання, при порушенні строків
виконання якого до боржника
застосовуються штрафні санкції. Згідно
ч.2 ст.4 Господарського кодексу України
особливості регулювання майнових
відносин суб»єктів господарювання
визначаються цим кодексом. Тому в
даному випадку слід керуватися нормами
господарського права та частини 1 ст. 549
Цивільного кодексу України, що
передбачають можливість застосування
такого виду як пеня за прострочку
виконання не грошового договірного
зобов»язання в розмірі, обумовленому
сторонами в договорі згідно норм ст. 627
Цивільного кодексу України, яка
передбачає свободу договору.

Частиною 1 статті 111-28 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов»язковим для
всіх суб»єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Постановами Верховного Суду України
від 27.09.05 р., 22.11.10 р. № 14/80-09-2056 та від 20.12.10
р. № 06/113-38 встановлено, що застосування
до боржника, який порушив господарське
зобов»язання, штрафних санкцій у
вигляді пені, штрафу, передбачених ч.4
ст. 231 Господарського кодексу України,
можливо, оскільки суб»єкти
господарських відносин при укладенні
договору наділені законодавцем правом
забезпечення виконання господарських
зобов»язань встановленням договірної
санкції за невиконання або неналежне
виконання договірних зобов»язань і
пеня застосовуюється за порушення
будь-яких господарських зобов»язань, а
не тільки за невиконання грошового
зобов»язання.

Згідно п. 10.2 договору, у разі
прострочення поставки з вини
Постачальника в терміни, передбачені
даним Договором, крім форс-мажорних
обставин, Постачальник виплачує
Покупцю неустойку у розмірі 0,5% за кожен
день прострочення від вартості
недопоставленого у строк Товару.

Виходячи з того, що сторони умовами
договору передбачили застосування у
разі порушення терміну поставки
продукції неустойки у розмірі 0,5 % від
вартості непоставленої продукції;
спірні правовідносини є
господарськими, а відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України
господарські санкції, зокрема
неустойка, застосовуються за порушення
будь-яких господарських зобов»язань, а
не тільки за невиконання грошового
зобов»язання та враховуючи
обов»язковість рішень Верховного Суду
України, судова колегія вважає, що
господарський суд дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
зустрічних позовних вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м. Донецьк до
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області про
визнання недійсним пункту 10.2 договору
поставки №2514 від 02.08.2012 р.

Таким чином, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції правомірно
задоволено первісні позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області в повному
обсязі та стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м. Донецьк на користь
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області неустойку у
розмірі 91 008 грн. 00 коп., а у задоволенні
зустрічного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м. Донецьк до
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області про
визнання недійсним пункту 10.2 договору
поставки №2514 від 02.08.2012 р. відмовлено у
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не прийняті
судовою колегією до уваги, оскільки не
підтверджені матеріалами справи та не
впливають на правомірність прийнятого
господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47
Господарського процесуального кодексу
України, судове рішення прийняте
суддею за результатами дослідження
усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що відповідно до вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
Донецької області від 15.01.2014 р. у справі
№ 905/8332/13 ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають суттєве
значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права України, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Донбас -
томський електромеханічний завод ім.
В.В. Вахрушева», м. Донецьк на рішення
господарського суду Донецької області
від 15.01.2014 р. у справі № 905/8332/13 залишити
без задоволення, рішення
господарського суду Донецької області
від 15.01.2014 р. у справі № 905/8332/13 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, направляється сторонам
по справі в триденний строк та може
бути оскаржена до Вищого
господарського суду України через
Донецький апеляційний господарський
суд у двадцятиденний строк.

Головуючий
Г.І. Діброва

Судді
К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надр. 5 прим:

1 - у справу;

2 - позивачу;

3 - відповідачу;

4 - ДАГС;

5- ГС Дон. обл.

Довгадюк К.Г.