ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ УХВАЛА
11 лютого 2014 року Справа
№ 913/40/13-г
Провадження №13б/913/40/13-г
За заявою кредитора - Публічного
акціонерного товариства "Черкаське
хімволокно", м. Черкаси
до боржника - Державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелекроцентраль",
Суддя Яресько Б.В.
Секретар судового засідання Берещенко
У засіданні брали участь:
Від кредитора - Грищенко О.А.,
довіреність №55 від 21.12.2012, ПАТ
"Черкаське хімволокно";
Від кредитора - Єгоров В.С., довіреність
№ 14-30 від 30.01.2013, НАК "Нафтогаз
Від кредитора - Герасименко О.О.,
довіреність № 13 від 13.01.2014, Луганська
філія УМГ "Донбастрансгаз" ПАТ
Від кредитора - Фабрістова С.В.,
довіреність № 35 від 27.01.2014,
Сєвєродонецьке виробниче управління
підземного зберігання газу філії "УМГ
"Донбастрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз";
Від кредитора - Солодовник В.С.,
довіреність № 31 від 25.12.2012, ПАТ
Від кредитора - Домарєва С.М.,
довіреність № 100/10/10-013 від 03.07.2013, СДПІ з
обслуговування великих платників
податків у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Від кредитора - Савкіна О.С.,
довіреність № 102/10/10-013 від 03.07.2013, СДПІ з
великими платниками податків у м.
Від кредитора - Жорова Л.М., довіреність
№ 37/10 від 30.12.2012, ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України";
Від боржника - Сімейко А.І., довіреність
№ 06-05-12/69 від 15.01.2014;
Від боржника - арбітражний керуючий
Мучінський І.Д., посвідчення НОМЕР_2 від
за участю - Кобякова К.В., довіреність
Головного управління юстиції у
за участю - Закарян Б.Н., посвідчення №
008373 від 09.10.2012, прокурор відділу
прокуратури м. Луганська.
обставини справи: банкрутство
відповідно до положень ст. 7 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", попереднє
засідання суду.
Розглянувши матеріали справи, суд
Ухвалою суду від 03.01.2013 порушено
провадження у справі про банкрутство
боржника - Державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелекроцентраль".
Ухвалою суду від 18.02.2013 визнані грошові
вимоги кредитора - публічного
акціонерного товариства "Черкаське
хімволокно", м. Черкаси, пр. Хіміків, 76,
ідентифікаційний код 00204033, до боржника
- державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль",
м. Сєвєродонецьк, ідентифікаційний код
00131050, в сумі 37519015 грн. 68 коп. Введено
процедуру розпорядження майном
державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
м. Сєвєродонецьк ідентифікаційний код
00131050. Призначено розпорядником майна
боржника арбітражного керуючого
Мучінського Ігоря Дмитровича (ліцензія
НОМЕР_3 від 09.08.2010 р.) ідентифікаційний
код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1
27.03.2013 в газеті "Урядовий Кур'єр" №57(4943)
опубліковано оголошення про порушення
справи про банкрутство боржника із
зазначенням усіх реквізитів,
передбачених п. 5 ст. 11 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону конкурсні
кредитори по вимогам, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, протягом 30 днів з дня
публікації в офіційному друкованому
органі оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство,
зобов'язані подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
Встановлений ст. 14 Закону строк для
пред'явлення кредиторами грошових
вимог до боржника сплинув 26.04.2013.
Протягом встановленого Законом
пересічного строку для звернення
конкурсних кредиторів до суду та
розпорядника майна з грошовими
вимогами до боржника звернулись
наступні конкурсні кредитори:
- Луганське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів в сумі 1
253 005 грн. 01 коп.;
- Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Луганськгаз" в сумі 23 467 103 грн. 59
- Спеціалізована державна податкова
інспекція по роботі з великими
платниками податків у м. Луганську
Державної податкової служби в сумі 34 748
- Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" в сумі 13 451 002 грн. 53
- Публічне акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" в сумі 82 522 875 грн. 45
- Публічне акціонерне товариство
"Донбасенерго" в сумі 170 381 грн. 16 коп.;
- Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" в сумі 11 970 806 грн. 00 коп.;
- Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз", м. Київ, в особі
Сєвєродонецького виробничого
управління підземного зберігання газу,
м. Сєвєродонецьк Луганської області,
філії "Управління магістральних
газопроводів "Донбастрансгаз", м.
Донецьк в сумі 6 728 920 грн. 19 коп.
В цьому судовому засіданні судом
розглянути спірні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз",
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", та ПАТ Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України".
Кредитор Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулося з
вимогами в сумі 13 451 002 грн. 53 коп.
Зазначена заборгованість складається
За договором № 11/07-55-14/07-337 від 06.04.2007
Згідно рішення суду по справі № 3/600 від
17.11.2008 року на дату порушення справи про
банкрутство складає 239 632,10 гривень, в
Інфляційні - 166 387,73 гривень;
Пеня - 44 158,80 гривень.
Згідно рішення господарського суду
Луганської області від 17.11.08 по справі
№3/601 на дату порушення справи про
банкрутство, сума заборгованості
Боржника перед ДК «Газ України»
складає 1871 105,25 гривень, в тому числі:
Інфляційні - 1 239 970,01 гривень;
3% річних - 235 054,94 гривень;
Пеня - 396 080,30 гривень.
Вся сума заборгованості Боржника перед
ДК «Газ України» за договором
№11/07-55-14/07-337 від 06.04.07 (заборгованість
згідно двох рішень суду) становить 2 110
28.05.12 між ДК «Газ України» (Кредитор), ДП
«Сєвєродонецька ТЕЦ» (Боржник) був
укладений договір №14/12-218 про
реструктуризацію заборгованості.
Згідно з цим договором сторони
домовились про реструктуризацію
заборгованості за спожитий природний
газ в розмірі 11 629 864,12 гривень.
Заявою від 09.12.2013 р. № 31/10-5599 кредитор
уточнив розмір своїх вимог та просить
суд визнати його вимоги в загальній
сумі 13160255 грн. 91 коп., а саме по договору
про відступлення права вимоги від
06.04.2007 р. № 11/07-55-14/07-337 у сумі 2110737 грн. 35
коп., по договору про реструктуризацію
заборгованості від 28.05.2012 р. № 14/12-218 в
сумі 11048347 грн. 56 коп., витрати по сплаті
судового збору - 1147 грн. 00 коп.
Вимоги Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" в сумі 13 451 002 грн. 53
коп. боржником та розпорядником майна
не визнані з посланням на наступне.
Відповідно до п.п. 2 ст. 2 Закону України
"Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" на умовах, визначених цим
Законом, підлягають списанню:
- заборгованість за природний газ (у
тому числі реструктуризована)
підприємств, що виробляють,
транспортують та постачають теплову
енергію, у тому числі ліквідованих
підприємств, суб'єктів господарювання,
що здійснюють постачання природного
газу за регульованим тарифом,
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" та її дочірніх
підприємств ДК "Газ України", ДК
"Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування",
ДАТ "Чорноморнафтогаз", що
обліковувалася станом на 1 січня 2010
року і не сплачена станом на дату
набрання чинності цим Законом:
- заборгованість (у тому числі
встановлена судовими рішеннями) з пені,
штрафних та фінансових санкцій (три
відсотки річних та індекс інфляції),
які нараховані підприємствам,
визначеним у статті 1 цього Закону, на
заборгованість за природний газ,
спожитий ними у період з 1 січня 1997 року
по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом
на дату набрання чинності цим Законом.
Заборгованість, яка виникла внаслідок
несвоєчасного розрахунку за
поставлений газ за договором
№11/07-55-14/07-337 від 06.04.2007, та стягнуті
рішеннями господарського суду
Луганської області від 17.11.2008 по справі
№3/600 в сумі 239 632 грн. 10 коп., від 17.11.2008 по
справі № 3/601 в сумі 1 871 105 грн. 25 коп.,
підлягала списанню в строк до 30.06.2012.

Заборгованість зазначена в договорі
№14/12-218 про реструктуризацію
заборгованості від 28.12.2012, яка виникла
за договором поставки природного газу
від 23.09.2009 №06/09-1386-ЕУ-20, що обліковуються
станом на 01.10.2010 підлягає списанню,
через відсутність серед матеріалів
доданих до заяви документального
підтвердження виникнення
заборгованості станом на 01.01.2010, при
цьому не вбачається можливим
виокремити суми заборгованості, які
виникли після 01.01.2010 та обліковуються
станом на 01.01.2011 (відзив від 20.05.2013
№06-05/835, а.с. 112-113).

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" не погоджується з
доводами боржника та розпорядника
майна, оскільки, на його думку,
положення Закону України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію"
щодо списання заборгованості, не
поширюються на спірну заборгованість
(заперечення від 07.06.2013 №31/10-2662),
оскільки вона обліковується
кредитором, як заборгованість не за
поставлений природний газ, а
заборгованість за іншими договорами.
Відповідне рішення було прийнято 02.11.2011
р. (протокол № 3) комісією з питань
списання заборгованості ДК «Газ
України», а саме, що зазначена
заборгованість не відповідає
критеріям визначеним Законом України
«Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» від 12.05.2011 № 3319-VІ.

Відповідно до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Рішеннями господарського суду
Луганської області від 17.11.2008 по справі
№3/600, та від 17.11.2008 по справі № 3/601 було
встановлено, що за договором про
відступлення права вимоги № 11/07-55-14/07-337
від 06.04.2007 р. до кредитора ДК «Газ
України» перейшло право вимоги з
боржника заборгованості, що виникла в
наслідок несвоєчасної оплати
боржником природного газу
поставленого ДП «Газ-Тепло» в 2005-2006
роках.

Таким чином, зазначена заборгованість
в сумі 2110737 грн. 35 коп. обґрунтовано
обліковувалась боржником, як
заборгованість за природний газ.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» 12 травня 2011 року N 3319-VI
зазначена спірна заборгованість
підлягала списанню, порядок списання
відповідно до п. 2.5. ст. 2 цього закону
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України була
прийнята постанова № 894 від 08.08.2011 року
«Про затвердження Порядку списання
заборгованості за природний газ та
електричну енергію» відповідно до п. 6
якого боржник як учасник процедури
списання заборгованості за природний
газ був повинен створити відповідну
комісію з питань списання
заборгованості, до складу якої
обов'язково повинен входити керівник
такого учасника як голова комісії та
головний бухгалтер і яка визначає
обсяг заборгованості, що підлягає
списанню, у розрізі контрагентів.

Списання заборгованості проводиться
лише на підставі протоколів
зазначеної комісії, затверджених її
головою. Датою списання
заборгованості є дата затвердження
протоколу.

Зазначені протоколи передаються у
подальшому кредитору.

Судом встановлено, що 05.10.2011 року
комісією ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» з
питань списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію
було прийнято рішення про списання
частини заборгованості перед ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» в тому
числі і заборгованості в сумі 2110737 грн.
35 коп. за природний газ поставлений ДП
«Газ-Тепло».

Зазначений протокол комісії є
достатньою підставою для списання
заборгованості відповідно до порядку
встановленого Законом України «Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію».

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
15 жовтня 2013 року по справі № 5011-27/6245-2012.

Таким чином, заборгованість в сумі 2110737
грн. 35 коп. була списана боржником
правомірно, і відповідно суд відмовляє
кредитору в визнанні його вимог в цій
частині.

Стосовно вимог кредитора по договору
про реструктуризацію заборгованості
від 28.05.2012 р. № 14/12-218 в сумі 11048347 грн. 56
коп., то боржником не надано суду
доказів списання зазначеної
заборгованості у встановленому
порядку. Згідно наданої боржником
бухгалтерської довідки про
кредиторську заборгованість вона
обліковується за даними
бухгалтерського обліку боржника.

З врахуванням викладеного вимоги
кредитора - Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" визнаються
судом частково в сумі 11048347 грн. 56 коп.

Вимоги Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" в сумі 11 970 806
грн. 00 коп. не визнані боржником та
розпорядником майна з огляду на те, що
відповідно до змісту заяви Товариство
просить визнати майнові вимоги, тоді як
відповідно до ч. 9 ст. 13 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
до зобов'язань розпорядника майна
віднесено розгляд заяв про грошові
вимоги кредиторів (відзив від 20.05.2013
№06-05-97/833, а.с. 116).

Як вбачається з довідки про
кредиторську заборгованість (а.с. 190 т. 2)
станом на 19.11.2013 р. за даними боржника
борг складає 11970805 грн. 94 коп.

Зобов'язання боржника перед ПАТ
«Укртрансгаз» підтверджуються
наступними судовими рішеннями:

1.Рішення господарського суду
Луганської області від 01.11.2005 р. по
справі № 1/,21 2.Рішення
господарського суду Луганської
області від 11.06.2007 р. по справі №
14/,993.Рішення господарського суду
Луганської області від 03.08.2006 р. по
справі № 5/,74Разом: 11970805,94

Залишок заборгованості за вказаними
судовими рішеннями в сумі 11970805 грн. 94
коп. підтверджується актами звірення
розрахунків складеними станом на 31.10.2012
року сторонами за кожним рішенням суду
окремо.

Відповідно до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

За таких обставин, вимоги кредитора в
сумі 11970805 грн. 94 коп. є обґрунтованими
та визнаються судом, вимоги в сумі 0 грн.
06 коп. відхиляються.

Кредитор публічне акціонерне
товариство Національна акціонерна
компанія «Нафтобаз України»
звернулося с заявою про визнання її
вимог в сумі 82522875 грн. 45 коп.

Вимоги Публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" в сумі 82 522
875 грн. 45 коп. первісно визнані
боржником та розпорядником майна
частково, а саме в сумі 46 374 712 грн. 94 коп.
(4 черга), 452 084 грн. 99 коп. (6 черга). В решти
вимог боржником та розпорядником майна
відмовлено з підстав викладених у
відзиві від 20.05.2013 №06-05-92/838 (а.с. 117-120).

21.10.2013 р. розпорядником майна надані
додаткові заперечення на пояснення
кредитора Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" в яких
розпорядник майна заперечує проти
стягнення штрафу в розмірі 7% від суми
заборгованості, нарахування інфляції
без врахування місяців в яких була
дефляція, неврахування при розрахунку
пені введення мораторію відносно
боржника.

Відповідно до зазначених заперечень,
боржник та розпорядник майна визнають
вимоги в сумі 39459648 грн. 38 коп. (4 черга) та
452084 грн. 99 коп. (6 черга), проти
задоволення решти вимог заперечують.

У сторін відсутні розбіжності щодо
кількості та вартості поставленого
природного газу. Спірними є питання
щодо періоду нарахування пені, та втрат
від інфляції, а також вимоги кредитора
по сплаті 7% штрафу одночасно з пенею
відповідно до п. 7.2 договорів за якими
утворилося заборгованість.

Так, по договору №14/2289/11
купівлі-продажу природного газу від
30.09.2011 року кредитор просить визнати
його вимогу у наступному складі: борг -
7102053 грн. 03 коп., інфляційні нарахування
197872 грн. 50 коп., 3 % річних - 701025 грн. 23 коп.,
пеня 2880101 грн. 52 коп., штраф 7% в сумі
4339200,63 коп.

Боржник визнає основну суму
заборгованості, частково в сумі 3969703
грн. 03 коп. в зв'язку зі сплатою частини
боргу в сумі 3132350 грн. 00 коп., що
підтверджується наданими боржником
платіжними дорученнями № 1486 від 01.07.2013
р. на суму 2167350 грн. 00 коп., та № 2470 від
17.07.2013 р. на суму 965000 грн. 00 коп.

Таким чином, сума боргу за договором
14/2289/11 купівлі-продажу природного газу
від 30.09.2011 року дійсно становить 3969703
грн. 03 коп.

Інфляційні нарахування та 3 % річних за
договором 14/2289/11 купівлі-продажу
природного газу від 30.09.2011 року
визнанні боржником в повному обсязі.

Боржник заперечує проти стягнення пені
за газ спожитий в жовтні 2011 - березні 2012
року в зв'язку з закінченням річного
строку позовної давності відповідно до
п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу
України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмову у позові, за таких обставин
суд, приймаючи до уваги наявність
вказаної заяви боржника, відмовляє
кредитору в визнанні його вимог в
частині зазначеної пені.

Боржник заперечує проти вимог щодо
пені, яка нарахована за несвоєчасну
оплату поставленого в жовтні-грудні 2012
року природного газу, оскільки на
момент прострочення оплати з 14.01.2013
року, вже діяв мораторій на задоволення
вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
протягом дії мораторію не
нараховується неустойка (штраф, пеня)
за невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань.

Мораторій на задоволення вимог
кредиторів по цій справі був введений
відповідно до ухвали суду від 03.01.2013
року.

Таким чином, доводи боржника є
обґрунтованими, в зв'язку з чим, суд
погоджується з його розрахунком пені
за договором 14/2289/11 купівлі-продажу
природного газу від 30.09.2011 року яка
становить 184168 грн. 40 коп.

Боржник заперечує в цілому проти
стягнення з нього штрафу 7% відповідно
до п. 7.2. договору посилаючись на
неправомірність наявність двох
санкцій за одне порушення.

Одночасно, боржник зазначає, що за
зобов'язаннями жовтня 2011 р.,
січня-лютого 2012 штраф 7% не може бути
стягнуто через пропуск строку позовної
давності, а за зобов'язаннями
листопад-грудень 2012 року через
застосування мораторію на задоволення
вимог кредиторів.

Суд відхиляє доводи боржника стосовно
безпідставності нарахування штрафу 7%
одночасно з нарахуванням пені.

Положення п. 7.2. договору щодо
застосування відповідальності як у
вигляді пені так і штрафу 7% відповідає
нормам статті 61 Конституції України,
оскільки згідно ст. 549 Цивільного
Кодексу України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмову у позові, за таких обставин
суд, приймаючи до уваги наявність
вказаної заяви боржника, відмовляє
кредитору в визнанні його вимог в
частині зазначеної пені.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу
України позовна давність у один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
протягом дії мораторію не
нараховується неустойка (штраф, пеня)
за невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань.

Мораторій на задоволення вимог
кредиторів по цій справі був введений
відповідно до ухвали суду від 03.01.2013
року.

За таких обставин, суд вважає
обґрунтованими вимоги кредитора щодо
штрафу 7% в сумі 1087244 грн. 53 коп., в решті
вимог щодо штрафу 7% за договором 14/2289/11
купівлі-продажу природного газу від
30.09.2011 року суд відмовляє в задоволенні
через пропуск строку позовної
давності, та нарахування штрафу за
період дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів.

За договором № 63-ПР про закупівлю
природного газу від 31.01.2012 року
кредитором заявлені наступні вимоги:
основна заборгованість - 19981793 грн. 60
коп., інфляційні нарахування 276377 грн. 45
коп., 3 % річних - 731484 грн. 67 коп., пеня -
2178099 грн. 12 коп., штраф 7% - 1594725 грн. 55 коп.

Боржником визнана в повному обсязі
сума основного боргу та 3 % річних.

Боржник визнав інфляційні нарахування
частково, в сумі 186972 грн. 42 коп.,
оскільки кредитор при розрахунку
інфляційних нарахувань не враховував
місяця в які мала місце дефляція і
відповідно індекс інфляції за спірний
період нарахований кредитор перевищує
фактичний індекс інфляції що мав місце
в зазначений період.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення.

Зазначена норма направлена на захист
інтересів кредитора від втрат в
наслідок інфляції, та надає йому право
на відшкодування втрат від інфляції
саме за весь час прострочення,
відповідно і у боржника існує обов'язок
щодо відшкодування кредитору суми
боргу з індексом інфляції саме за весь
період прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

За таких обставин, вимоги кредитора
щодо стягнення індексу інфляції лише
за окремі періоди прострочення є
неправомірними та порушують права
боржника.

Аналогічна правова позиція міститься і
у п. 2 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№ 01-06/928/2012.

За таких обставин, суд погоджується з
доводами боржника та вважає, що
підлягають визнанню вимоги щодо
інфляційних нарахувань за розрахунком
боржника в сумі 186972 грн. 42 коп.

Нараховану кредитором пеню боржник
визнає частково в сумі 250247 грн. 68 коп., а
саме за поставки газу з квітня 2012 року,
проти задоволення решти заперечує, з
підстав пропуску строку позовної
давності.

Суд погоджується з доводами боржника з
огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмову у позові, за
таких обставин суд, приймаючи до уваги
наявність вказаної заяви боржника,
відмовляє кредитору в визнанні його
вимог в частині зазначеної пені.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу
України позовна давність у один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Боржник не визнає вимоги щодо
нарахування 7 % штрафу з тих ж підстав,
що і за договором 14/2289/11 купівлі-продажу
природного газу від 30.09.2011 року.

Положення п. 7.2. договору щодо
застосування відповідальності як у
вигляді пені так і штрафу 7% відповідає
нормам статті 61 Конституції України,
оскільки згідно ст. 549 Цивільного
Кодексу України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності.

За таких обставин суд погоджується з
доводами кредитора, та визнає його
вимоги в частині нарахування штрафу 7% в
повному обсязі - 1594725 грн. 55 коп.

За договором № 64-БО-2 від 31.10.2012 року
купівлі-продажу природного газу від
10.07.2012 року кредитором заявлені вимоги
у наступному складі: інфляційні
нарахування - 21151 грн. 97 коп., 3% річних -
18090 грн. 82 коп., пеня - 91681 грн. 60 коп.,
штраф 7% 96673 грн. 96 коп.

Боржником визнані в повному обсязі 3%
річних.

Вимоги щодо стягнення інфляційних
нарахувань визнані частково в сумі 20787
грн. 93 коп. в зв'язку з тим, що кредитор
при розрахунку інфляційних нарахувань
не враховував місяця в які мала місце
дефляція і відповідно індекс інфляції
за спірний період нарахований кредитор
перевищує фактичний індекс інфляції що
мав місце в зазначений період.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення.

Зазначена норма направлена на захист
інтересів кредитора від втрат в
наслідок інфляції, та надає йому право
на відшкодування втрат від інфляції
саме за весь час прострочення,
відповідно і у боржника існує обов'язок
щодо відшкодування кредитору суми
боргу з індексом інфляції саме за весь
період прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

За таких обставин, вимоги кредитора
щодо стягнення індексу інфляції лише
за окремі періоди прострочення є
неправомірними та порушують права
боржника.

Аналогічна правова позиція міститься і
у п. 2 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№ 01-06/928/2012.

За таких обставин, суд погоджується з
доводами боржника та вважає, що
підлягають визнанню вимоги щодо
інфляційних нарахувань за розрахунком
боржника в сумі 20787 грн. 93 коп.

Пеню боржник визнав частково в сумі 50945
грн. 10 коп. в зв'язку з закінченням
строку позовної давності за
зобов'язаннями січня, лютого, березня
2012 року.

Суд погоджується з доводами боржника з
огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмову у позові, за
таких обставин суд, приймаючи до уваги
наявність вказаної заяви боржника,
відмовляє кредитору в визнанні його
вимог в частині зазначеної пені.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу
України позовна давність у один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Проти визнання штрафу 7% відповідно до
п. 7.2. договору боржник заперечує, з тих
ж підстав, що і за договором 14/2289/11
купівлі-продажу природного газу від
30.09.2011 року.

Положення п. 7.2. договору щодо
застосування відповідальності як у
вигляді пені так і штрафу 7% відповідає
нормам статті 61 Конституції України,
оскільки згідно ст. 549 Цивільного
Кодексу України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності.

За таких обставин суд погоджується з
доводами кредитора, та визнає його
вимоги в частині нарахування штрафу 7% в
повному обсязі - 96673 грн. 96 коп.

За договором постачання природного
газу № 3487/ТЕ-11 від 30.11.2009 року та
договору про відступлення права вимоги
від 06.11.2012 р. між ПАТ НАК «Нафтогаз
України» та ПАТ «Луганськгаз»
кредитором заявлені наступні вимоги:
інфляційні нарахування - 25269 грн. 19 коп.,
3% річних - 144853 грн. 81 коп., пеня 418602 грн. 18
коп.

Боржник заперечує проти розрахунку
інфляційних нарахувань в зв'язку з тим,
що кредитор при розрахунку інфляційних
нарахувань не враховував місяця в які
мала місце дефляція і відповідно
індекс інфляції за спірний період
нарахований кредитор перевищує
фактичний індекс інфляції що мав місце
в зазначений період.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення.

Зазначена норма направлена на захист
інтересів кредитора від втрат в
наслідок інфляції, та надає йому право
на відшкодування втрат від інфляції
саме за весь час прострочення,
відповідно і у боржника існує обов'язок
щодо відшкодування кредитору суми
боргу з індексом інфляції саме за весь
період прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

За таких обставин, вимоги кредитора
щодо стягнення індексу інфляції лише
за окремі періоди прострочення є
неправомірними та порушують права
боржника.

Аналогічна правова позиція міститься і
у п. 2 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№ 01-06/928/2012.

За таких обставин, суд погоджується з
доводами боржника та вважає, що
підлягають визнанню вимоги щодо
інфляційних нарахувань за розрахунком
боржника за листопад 2011 року, оскільки
в 2012 року в країни мала місце дефляція і
відповідно розмір інфляційних
нарахувань становить 3762 грн. 00 коп.

Пеня нарахована кредитором в сумі 418602
грн. 18 коп. за прострочення виконання
зобов'язань в 2011 році. Боржник не визнає
її в повному обсязі в зв'язку з
закінченням строку позовної давності.

Суд погоджується з доводами боржника з
огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмову у позові, за
таких обставин суд, приймаючи до уваги
наявність вказаної заяви боржника,
відмовляє кредитору в визнанні його
вимог в частині зазначеної пені.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу
України позовна давність у один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Кредитором заявлені вимоги за
договором № 07-13-ТЕ-20 від 28.12.2012 року в
складі боргу за поставлений в березні
2013 року природний газ на суму 20068945 грн.
44 коп., пені в сумі 309041 грн. 13 коп., 3 %
річних - 61808 грн. 23 коп., та за договором
07-13-БО-20 від 28.12.2012 року в складі боргу за
поставлений в березні 2013 року
природний газ в сумі 932911 грн. 64 коп.,
пеня в сумі 49253 грн. 69 коп., 3 % річних в
сумі 9850 грн. 74 коп.

Зазначені вимоги є поточними, оскільки
виникли вже після порушення
провадження справи про банкрутство
03.01.2013 року. За таких обставин суд
відмовляє в їх визнанні в якості вимог
конкурсного кредитора.

Боржником в повному обсязі визнанні
вимоги кредитора за рішеннями
господарського суду Луганської
області від 06.12.2012 року по справі №
8/5014/2983/2012 в сумі 14709 грн. 34 коп., та від
18.12.2012 року по справі № 28/5014/2976/2012 у сумі
15426 грн. 01 коп.

За таких обставин суд визнає вимоги
кредитора НАК «Нафтобаз України»
частково, в загальній сумі 43600083 грн. 99
коп., у тому числі 40059648 грн. 38 коп. (4
черга), та 3540435 грн. 61 коп. (6 черга).

При друку ухвали суду від 30.01.2014 року
була допущена описка в п. 2 резолютивної
частини ухвали, а саме замість «в
розмірі 33 553 445 грн. 15 коп. де 32774630 грн. 74
коп., основний платіж, штрафна
(фінансова) санкція 723506 грн. 88 коп., пеня
55307 грн. 53 коп.» було надруковано «в
розмірі 34001376 грн. 77 коп., де 33923462 грн. 50
коп. основний платіж, 77914 грн. 27 коп.
пеня.».

В зв'язку з чим суд відповідно до ст. 89
Господарського процесуального кодексу
України виправляє допущену описку.

З огляду на наведене вище, приймаючи до
уваги необхідність часу для надання до
суду реєстру вимог кредиторів, розгляд
справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 77, 86, 89 ГПК України, ст.
ст. 1, 31, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
господарський суд

у х в а л и в :

1. Відкласти розгляд справи на 21.02.2014 на
14 год. 30 хв. Засідання відбудеться в
приміщенні господарського суду
Луганської області, каб. 334.

2. Визнати вимоги кредитора дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" частково в сумі 11048347 грн. 56
коп., в решті відхилити.

3. Визнати вимоги кредитора публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
частково в сумі 11970805 грн. 94 коп., в решті
відхилити.

4. . Визнати вимоги кредитора НАК
«Нафтобаз України» частково, в
загальній сумі 43600083 грн. 99 коп., у тому
числі 40059648 грн. 38 коп. (4 черга), та 3540435
грн. 61 коп. (6 черга), в решті відхилити.

5. Зобов'язати розпорядника майна
надати суду реєстр вимог кредиторів з
врахуванням розглянутих судом спірних
вимог для затвердження.

6. Виправити описку в п. 2 резолютивної
частини ухвали суду від 30.01.2014 року, а
саме замінити слова та цифри «в
розмірі 34001376 грн. 77 коп., де 33923462 грн. 50
коп. основний платіж, 77914 грн. 27 коп.
пеня.» на «в розмірі 33 553 445 грн. 15 коп.
де 32774630 грн. 74 коп., основний платіж,
штрафна (фінансова) санкція 723506 грн. 88
коп., пеня 55307 грн. 53 коп.».

Матеріали до справи учасниками повинні
бути надані суду завчасно, не пізніше
3-х днів до дати слухання.

Суддя

Б.В.Яресько