ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р. Справа № 926/12/14.

За позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»

до фізичної особи-підприємця Жили
Меланії Дмитрівни

про стягнення заборгованості - 497387,36
грн.

Суддя І.В. Марущак

Представники:

Від позивача - Кесарева Г.І.,
довіреність від 07.10.2010 р.

Від відповідача - Шведик С.С.
довіреність від 10.02.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» звернулося з позовом до
фізичної особи-підприємця Жили Меланії
Дмитрівни, в якому просить стягнути з
відповідача заборгованість, яка
виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем умов
кредитного договору №ВКЛ - 2010088 від
05.03.2012 р. в загальній сумі 497387,36 грн. в
тому числі 250000 грн. заборгованість за
кредитом, 51440,05 грн. сума заборгованості
за відсотками, 195947,31 грн. пеня за
несвоєчасне повернення відсотків.

Свої позовні вимоги, викладені в
позовній заяві, позивач обґрунтовує
фактом неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором кредитної лінії №ВКЛ-2010088
від 05.03.2012 р. по сплаті відсотків за
користування кредитними коштами, за що
відповідачу нарахована пеня за
несвоєчасне повернення відсотків.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 04.01.2014 р. Ухвалою від 29.01.2014 р.
розгляд справи в судовому засіданні
відкладено на 11.02.2014 р., позивача
зобов'язано надати копії договорів про
забезпечення зобов'язання по спірному
кредитному договору, якщо укладалися,
відповідача - відзив на позов та докази
в його обґрунтування, копію довідки про
включення до ЄДРПОУ.

В судовому засіданні 11.02.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, надав
витребувані докази.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві на позов позовні
вимоги визнав частково щодо стягнення
пені та просить розстрочити сплату
відсотків та відстрочити сплату
заборгованості по кредиту.

В судовому засіданні 11.02.2014 р. оголошено
перерву розгляду справи до 25.02.2014 р. 10
год. 00 хв.

В судовому засіданні 25.02.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, надав
витребувані докази.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві на позов позовні
вимоги визнав частково щодо стягнення
пені та просить розстрочити сплату
відсотків та відстрочити сплату
заборгованості по кредиту.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини між сторонами, суд
встановив наступне.

05.03.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» (Кредитор) та
фізичною особою-підприємцем Жилою
Меланією Дмитрівною (Позичальник) було
укладено Кредитний договір № ВКЛ - 2010088
(далі - Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного
договору: «Кредитор надає Позичальнику
у тимчасове користування на умовах
повернення, строковості, платності,
забезпеченості та цільового характеру
використання грошові кошти в межах
відновлювальної кредитної лінії з
максимальним лімітом заборгованості
250000,00 (Двісті п'ятдесят тисяч) гривень 00
копійок, який зменшується рівними
частками в останні 6 місяців відповідно
до встановленого Графіку зменшення
максимального ліміту заборгованості
згідно Додатку №1 до цього Договору,
який є його невід'ємною частиною
(надалі за текстом - «Графік»), зі
сплатою плати за користування
грошовими коштами в розмірі 24,99
(Двадцять чотири цілих дев'яносто
дев'ять сотих) процентів річних, з
кінцевим терміном повернення до « 04»
березня 2015 року включно, надалі за
текстом - «Кредит», на умовах
визначених цим Договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Кредитного договору
передбачено:

« 2.1. Видача Кредиту на цілі, визначені
п. 1.2. цього Договору, проводиться
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок позичальника з
позичкового рахунку №20____ відкритого у
Кредитора, на поточний рахунок
Позичальника в гривні №0088,
відкритий в АТ «Дельта Банк», МФО 380236,
після оформлення застави згідно п. 1.4.
цього Договору згідно письмових заяв
Позичальника відповідно до положень
цього Договору.

2.2. Момент (днем) надання Кредиту
вважається день видачі готівкових
коштів з позичкового рахунку
Позичальника в повній або частковій
сумі Кредиту.

2.3. Момент (днем) повернення Кредиту
вважається день зарахування на
відповідні рахунки Кредитора суми
Кредиту, процентів, комісій та можливих
штрафних санкцій, визначених цим
Договором, якщо інше не випливає з умов
цього Договору.».

Кредит надавався позичальнику в
безготівковій формі, шляхом
перерахування коштів на рахунок
Відповідача № 0088 у AT «Дельта
Банк», що підтверджується
розпорядженням від 06 березня 2012 року
(копія міститься в матеріалах справи).

Позивач свої зобов'язання за Кредитним
договором повністю виконав, надавши
відповідачеві кредит в сумі 250000 грн., що
підтверджується копією меморіального
ордеру №10078949 від 06.03.2012 р. на суму 250000
грн., потім відповідачем погашено
кредит в сумі 100000 згідно меморіального
ордеру №3 від 13.03.2012 р., однак в
послідуючому відповідачу надано ще 100000
грн. кредиту, що підтверджується
копіями меморіальних ордерів №11581445
від 20.03.2012 р. на суму 70000 грн. та №13185491
від 28.03.2012 р. на суму 30000 грн.

Згідно пунктом 1.3 Кредитного договору:
«Погашення Кредиту здійснюється до 10
(десятого) числа місяця включно у
відповідності до Графіку, на
позичковий рахунок Кредитора,
зазначений у п. 2.1. цього Договору. В
місяці, на який припадає закінчення
терміну користування Кредитом
зазначений в п. 1.1. Платіж повинен бути
сплачений Позичальником не пізніше
кінцевого терміну повернення Кредиту.
У випадку, якщо день сплати Платежу
припадає на вихідний, святковий або
календарний день, котрий у поточному
місяці відсутній (29,30 або 31 число), то
Позичальник зобов'язаний сплатити
Платіж у наступний робочий день.».

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3 3.4
Кредитного договору: « 3.1. Позичальник
сплачує Кредитору проценти за
користування кредитом виходячи із
розміру процентної ставки
встановленої в п. 1.1., або зміненої
відповідно до п. п. 3.5, 3.7. цього Договору.

3.2. Нарахування та сплата процентів за
користування Кредитом здійснюється за
фактичну кількість днів користування
Кредитом в періоді (28-29-30-31/365) на
непогашену суму Кредиту (залишок
заборгованості за Кредитом), починаючи
з дати видачі Кредиту до дати його
повернення. При розрахунку процентів
враховується день надання та не
враховується день погашення Кредиту.

3.3. Сплата відсотків здійснюється в
валюті Кредиту щомісячно, не пізніше 10
(десятого) числа місяця наступного за
звітним на рахунок №20______ відкритий у
Кредитора.

3.4. Датою сплати Позичальником
процентів та комісій є день
зарахування коштів на рахунок
Кредитора вказаний в п. 3.3. цього
договору.»

Відповідно до умов Кредитного договору
позивачем нараховано з 06.03.2012 р. по
15.07.2013 р. відсотків за користування
кредитними коштами в суму 84425,15 грн.
(розрахунок наданий до позовної заяви).
Однак відповідачем сплачено в
порушення умов Кредитного договору
лише частково в сумі 32985,10 грн.
відсотків за користування кредитними
коштами.

Відповідно не погашеною залишилась
заборгованість по відсоткам за
користування кредитними коштами в сумі
51440,05 грн.

Заборгованість по відсоткам за
користування кредитом в сумі 51440,05 грн.
є обгрунтованою та підлягає
задоволенню.

Пунктом 2.4 Кредитного договору
передбачено: «Кредитор має право
призупинити видачу кредиту, відмовити
Позичальнику у продовжені строку дії
цього договору, а також вимагати
дострокового повернення кредитних
коштів у таких випадках:

а) Позичальник надав Кредитору
підроблені документи або будь-які
документи, що містять хибні відомості;

б) Позичальник під час дії цього
договору порушував будь-які умови
цього договору, в тому числі:

- Позичальник невчасно або не у повному
обсязі здійснював зарахування коштів
на погашення заборгованості по
кредиту, процентів, відповідно до умов
цього договору;

- не надавав Кредитору у встановлений
термін будь-які документи, якщо
обов'язковість надання таких
документів Позичальником передбачено
цим Договором;

- використовував кредитні кошти не за
їх цільовим призначенням;

- не повідомив Кредитора у встановлені
строки про факти, вказані в п. 5.4. цього
договору;

- допустив інші порушення;

в) Позичальник за вимогою Кредитора не
сплатив у передбачених цим договором
випадках неустойку (штраф, пеню);

г) Позичальник під час дії цього
договору допускав порушення
зобов'язань перед Кредитором,
передбачених договорами, укладених для
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором;

ґ) Позичальник під час дії цього
Договору допускав порушення
договірних зобов'язань перед
Кредитором за будь-якими іншими
договорами;

д) на підставі наданих Позичальником
або інших документів, а також отриманої
Кредитором інформації можна зробити
обґрунтований висновок про погіршення
фінансового стану Позичальника,
поручителя/майнового поручителя (у
випадку забезпечення фінансування
цього договору порукою), відносно
фінансового стану на момент укладання
цього договору;

е) Позичальник не забезпечив виконання
цього Договору в строк, вказаний в п. п.
1.1., 1.3, 3.3. цього договору».

Згідно пункту 5.6 Кредитного договору:
«При настанні подій, зазначених у п. 2.4.
цього Договору, погасити
заборгованість за кредитом і сплати
процентів у повному обсязі, а також
сплати пені та штрафи, передбаченої цим
Договором.».

Пунктами 8.2, 8.3, 8.3 Кредитного договору
передбачено:

« 8.2. У випадку невиконання
Позичальником будь-яких своїх
зобов'язань за цим Договором, та/або
умов Іпотечного договору/Договору
застави, зазначених в п. 1.4. цього
Договору, та/або у випадку порушення
Позичальником строків платежів,
встановлених п. п. 1.1. та 3.3. цього
договору, Кредитор має право вимагати
дострокового повернення кредиту,
сплати процентів за користування ним, а
Позичальник зобов'язаний виконати
зазначені зобов'язання в порядку,
передбаченому п. п. 8.3., 8.4. цього
Договору

8.3. Вимога про дострокове повернення
кредиту, сплату процентів за
користування ним, направляється
Позичальникові у письмовому вигляді та
підлягає виконанню у повному обсязі
протягом 30 (тридцяти) календарних днів
з моменту її настання. Кредитор за
адресою Позичальника, зазначеною в
реквізитах цього Договору або адресою,
повідомленою Позичальником відповідно
до п. 5.7. цього Договору, сторони досягли
згоди, що датою, з якої починається
відлік зазначеного вище тридцяти
денного строку, вважається дата
зазначена в квитанції, яка надається
Кредитору відділенням зв'язку при
відправленні Позичальнику листа з
вимогою про дострокове повернення
кредиту, сплату процентів за
користування ним з повідомленням про
вручення.

8.4. У випадку невиконання Позичальником
зазначеної у п. 8.3. цього договору
письмової вимоги Кредитора про
дострокове повернення кредиту, сплату
процентів за користування ним у строк,
визначений в п. 8.3. Договору, Кредитор
має право звернути стягнення
іпотеки/застави будь-яким способом за
власним вибором Кредитора, у тому числі
на підставі виконавчого напису
нотаріуса, відповідно до вимог чинного
законодавства України та умов договору
іпотеки/застави чи скористатися іншими
видами забезпечення виконання
зобов'язань за цим договором та/або
пред'явити позов у відношенні
Позичальника та задовольнити свої
вимоги, що випливають з цього Договору,
з будь-якого майна Позичальника.»

Позивач у зв'язку з невиконанням
відповідачем умов Кредитного договору,
надіслав претензію №31.4-08/10122/13 від
18.11.2013 року, яка направлена відповідачу
19.11.2013 року, що підтверджується
поштовим чеком та штемпелем відділення
Укрпошти.

В порушення вищезазначених умов
Кредитного договору, відповідач свої
зобов'язання щодо дострокового
погашення 250000 грн. заборгованості за
кредитом належним чином не виконав.

Статтею 526 Цивільного кодексу України,
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Ст. 193 Господарського кодексу України
також передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідач зобов'язання по сплаті
зазначеного кредиту та відсотків за
користування по ньому належним чином
не здійснював, в результаті чого
виникла заборгованість перед
позичальником.

Будь-яких доказів на спростування
позовних вимог чи про сплату коштів за
невиконання вказаного Контракту,
відповідач до суду не подав.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. З рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно пункту 1.4.1 Кредитного договору:
«Договір іпотеки будинку, загальною
площею 244,50 кв.м., що знаходиться за
адресою: Чернівецька область,
Глибоцький р., с. Коровія, вул.. Миру,
буд.10, що належить Жилі Меланії
Дмитрівні, земельної ділянки,
загальною площею 0,1055 га, що знаходиться
за адресою: Чернівецька область,
Глибоцького р., с. Коровія, що належить
Жилі Меланії Дмитрівні.». Відповідно до
даного пункту між сторонами укладено
іпотечний договір від 05.03.2012 року.

Відповідно до п. 9 Постанови №5 Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 30 березня 2012 року право
вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Отже позивачем правомірно вибрано
спосіб судового захисту, передбаченого
законом або договором у вигляді
дострокового стягнення кредиту,
стягнення заборгованості з
відповідача.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню за період з 14.01.2013 р. по 15.07.2013 р. у
сумі 195947,31 грн. (розрахунок поданий до
позовної заяви).

Згідно з пунктом 9.1 Кредитного
договору: «За прострочення строків
повернення кредитних коштів та/або
сплати процентів Позичальник сплачує
Кредитору пеню із розрахунку 3,0 (Три)
проценти від простроченої суми за
кожний день прострочення, Вказана пеня
сплачується у випадку порушення
Позичальником строків платежів,
передбачених п. п. 1.2., 1.3., 2.3., 2.5., 3.3.,3.8.
цього договору, а також будь-яких інших
строків платежів, передбачених цим
договором. Сплата пені не звільняє
Позичальника від зобов'язання сплатити
проценти за весь час фактичного
користування кредитом.».

Відповідно до частини 6 ст. 232
Господарського кодексу України:
«Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано».

Розрахунок позивача здійснений
відповідно до частини 6 ст. 232
Господарського кодексу України, однак.

Пунктом 2.9. постанови Пленуму ВГСУ «Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від 17
грудня 2013 року N 14 передбачено: «За
приписом статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.».

Розрахунок пені відповідно до вимог
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", становить за період з
14.01.2013 р. по 15.07.2013 р. суму 2641,47 грн.
(розрахунок наданий відповідачем у
відзиві на позов).

Відповідно до викладеного позовні
вимоги по стягненню пені підлягають
частковому задоволенню в сумі 2641,47 грн.

Оскільки відповідачем було порушено
порядок погашення боргу за договором
заборгованість відповідача складає:
250000 грн. заборгованості за кредитом,
51440,05 грн. заборгованості по відсотках,
2641,47 грн. - пені.

Щодо підсудності справи господарським
судам:

Пунктом 10.1 Кредитного договору
передбачено: «Всі спори за цим
Договором вирішуються Сторонами в
процесі переговорів. У разі
неможливості вирішення спірних питань
шляхом переговорів, сві спори,
розбіжності та вимоги, які виникають
при виконанні цього Договору чи у
зв'язку з ним або випливають з нього
(включаючи, але не обмежуючись -
визнання цього Договору недійсним або
дійсним, укладеним або неукладеним)
вирішуються Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків у наступному
порядку. Справа розглядається
одноособово Кисельовим Максимом
Євгеновичем - третейським суддею
постійно діючого Третейського суду про
Асоціації українських банків, що
знаходяться за адресою: 02002, м. київ,
вул.. М.Раскової, 15. У випадку
неможливості розгляду спору вказаним
третейським суддею спір розглядається
третейським суддею Ярошовцем Василем
Миколайовичем або Твердохлібом олегом
Станіславовичем у порядку черговості,
вказаному у цьому пункті Договору. У
разі, якщо спір не може бути
розглянутий вищевказаними у даному
пункті суддями, суддя призначаєтьсяя
Головою Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
відповідно до чинного Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.».

Конституція України гарантує судовий
захист з боку держави і таке
конституційне право не може бути
скасоване або обмежене.

В силу приписів статті 1 ГПК України до
господарського суду вправі звернутися
кожна особа, яка вважає, що її право чи
охоронюваний законом інтерес порушено
чи оспорюється, а угода про відмову від
права на звернення до господарського
суду вважається недійсною. При цьому
апеляційна інстанція враховує правову
позицію Вищого господарського суду
України, зокрема у справах №1/5пд та №
1/6пд (Постанови ВГСУ від 21.06.2010р. та
15.06.2010р.).

В рішенні Конституційного суду України
від 10 січня 2008 року у справі N 1-3/2008 (N
1-рп/2008) за конституційним поданням 51
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень абзаців
сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3,
пункту 9 статті 4 та розділу VIII
"Третейське самоврядування" Закону
України "Про третейські суди" (справа
про завдання третейського суду)
визначено, що практика Європейського
суду з прав людини свідчить, що
звернення фізичних та/або юридичних
осіб до третейського суду є
правомірним, якщо відмова від послуг
державного суду відбулася за вільним
волевиявленням сторін спору (Рішення у
справі "Девір проти Бельгії" від 27
лютого 1980 року).

Згідно статті 5 Закону України "Про
третейські суди" юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

Практика Вищого господарського суду
містить обґрунтований висновок про те,
що згідно з положеннями чинного
законодавства певне питання
вирішується "судом", "у судовому
порядку", "на підставі рішення суду"
слід вважати, що йдеться про державні
суди з огляду на висновки
Конституційного суду України, наведені
у його рішенні від 10 січня 2008 року у
справі № 1-3/2008 (№ 1-рп/2008) (справа про
завдання третейського суду).

В силу Конституції України правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством, кожен має
право будь-якими незабороненими
законами засобами захищати свої права
та свободи від порушень і протиправних
посягань, права та свободи не можуть
бути обмежені.

Згідно з положеннями частини першої
статті 124 Конституції України
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами.

Здійснення третейськими судами
функції захисту, передбаченої в абзаці
сьомому статті 2, статті 3 Закону
України "Про третейські суди", є
здійснення ними не правосуддя, а
третейського розгляду спорів сторін у
цивільних і господарських
правовідносинах у межах права,
визначеного частиною п'ятою статті 55
Конституції України.

Третейські суди не віднесені до
системи судів загальної юрисдикції
(стаття 125 Конституції України), не
здійснюють правосуддя, їх рішення не є
актами правосуддя, а самі вони не
входять до системи судів загальної
юрисдикції.

Судом почалась слухатись справа по
суту, також відповідачем подано відзив
на позов по суті позовних вимог, а також
представник відповідача не
заперечувала проти розгляду справи
господарським судом, відповідно до
викладеного суд прийшов до висновку, що
дана справа підсудна господарським
судам.

Щодо відстрочки та розстрочки
виконання рішення:

Відповідачем у відзиві на позов
заявлено клопотання про відстрочку та
розстрочку виконання рішення,
обґрунтовуючи, це тим, що чоловік
відповідачки є інвалідом 1-ї групи та
багато коштів пішло на оздоровлення та
реабілітацію чоловіка. Відповідач
просить розстрочити з березня 2014 року
по вересень 2014 року сплату
прострочених платежів та відстрочити
до жовтня 2014 року стягнення
заборгованості по кредиту яку потім
розстрочити рівними частинами з жовтня
2014 року по травень 2015 року.

Відповідно до ст.121 ГПК України: «При
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.».

Згідно з пунктами 7.1.1 та 7.1.2 постанови
Пленуму ВГСУ «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
від 17 жовтня 2012 року N 9:

«Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом. Наприклад, відстрочка може
надаватись за рішенням, у якому
господарським судом визначено певний
строк звільнення приміщення,
повернення майна тощо.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).».

Відповідачем заявлено клопотання про
одночасне розстрочення та
відстрочення виконання рішення, однак
із аналізу ст. 121 ГПК України, оскільки
там вжитий сполучник «або» випливає, що
судом одночасно не може бути
застосовано і відстрочка і розстрочка
виконання рішення.

Відповідачем не подано доказів в
підтвердження відсутності у нього
коштів, а також не подано доказів у
підтвердження вірогідності наявності
коштів для погашення заборгованості в
майбутньому та відповідно відповідач
зможе виконати в майбутньому
відстрочене або розстрочене
зобов'язання.

Отже відповідачем не подано доказів
наявності виняткових обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, а обставини
того, що чоловік відповідачки є
інвалідом 1-ї групи не є такими.

Відповідно суд вирішив відмовити в
задоволення клопотання відповідача
про клопотання про відстрочку та
розстрочку виконання рішення. Також
судом роз'яснюється відповідачу, що
відмова в задоволенні клопотання про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення не позбавляє сторону права
звернутися із ще одним клопотання про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення.

Судові витрати у зв'язку із частковим
задоволенням позовних вимог належить
стягнути з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним
вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 12, 49, 78, 82, 84, 116, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
Жили Меланії Дмитрівни (60410 с.Коровія,
Глибоцький район, Чернівецька область,
ідентифікаційний номер ) на
користь публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (01133 вул.Щорса,
36-Б, м. Київ, р/р 373980009 в AT «Дельта банк»,
МФО 380236, ) 250000 грн.
заборгованості за кредитом, 51440,05 грн.
заборгованості по відсотках, 2641,47 грн. -
пені, 6080,60 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. З набранням судовим рішенням
законної сили видати наказ.

За згодою представників сторін в
судовому засіданні 25.02.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Оформлене у відповідності до
вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України
рішення підписане 03.03.2014 року.

Суддя
І.В. Марущак