КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. Справа№ 910/14013/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі

судового засідання:
Ростовській І.Ю.

за участі представників:

позивача не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи

повідомлений
належним чином;

відповідача ОСОБА_3 - дов. від
22.11.2013р. б/н;

третьої особи ОСОБА_4 паспорт -
НОМЕР_2 від 04.11.2000р.;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6

на рішення Господарського суду м.
Києва від 11.12.2013 р.

у справі № 910/14013/13 (суддя: Пукшин
Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дієса"

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на

стороні відповідача

Фізична особа
-підприємець ОСОБА_4

про стягнення боргу у
розмірі 40 030,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дієса» (далі - позивач) звернулося
до господарського суду міста Києва з
позовом до ФОП ОСОБА_6 (далі -
відповідач)) про стягнення
заборгованості по суборенді у розмірі
40 030,79грн., з яких: 24 314,52 грн. -
заборгованості по оплаті за суборенду;
13 758,77 грн. - 20 % річних за Договором
суборенди, 1 957,50 грн. - інфляційне
збільшення.

В обґрунтування позовних вимог ПОЗИВАЧ
зазначає, що між сторонами був
укладений Договір суборенди № 01-08Ф від
01.08.2009, за яким ПОЗИВАЧ передав
ВІДПОВІДАЧУ приміщення загальною
площею 15,00 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2. Однак всупереч умовам
укладеного Договору ВІДПОВІДАЧ своїх
зобов'язань щодо сплати суборендної
плати за користування нежитловим
приміщенням в повному обсязі не
виконав, внаслідок чого в останнього
утворилась заборгованість у розмірі 40
030,79 грн., з яких: 24 314,52 грн. -
заборгованості по оплаті за суборенду;
13 758,77 грн. - 20 % річних; 1 957,50 грн. -
інфляційне збільшення.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 11.12.2013р. № 910/14013/13
позов задоволено частково, стягнуто з
ВІДПОВІДАЧА на користь ПОЗИВАЧА
осоновний борг у розмірі 24 314,52грн., в
іншій частині позову, а саме в частині
стягнення 20% річних та інфляційних трат
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним Рішенням,
ВІДПОВІДАЧ звернувся до Київського
апеляційного господарського суду зі
скаргою, в якій просив Рішення
господарського суду міста Києва від
11.12.2013 р. у даній справі скасувати,
прийняти нове судове рішення, яким у
позові відмовити повністю.

У доводах апеляційного оскарження
ВІДПОВІДАЧ наголошував на тому, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, а тому висновки суду не
відповідають нормам матеріального
права.

Ухвалою КАГС від 17.01.2014р. № 910/14013/13
порушено апеляційне провадження за
скаргою Фізичної особи-підприємець
ОСОБА_6.

У судове засідання від 12.02.2014
представник ПОЗИВАЧА не з'явився, однак
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, про що
свідчіть поштове повідомлення від
22.01.2014 № 504, що
залучено до матеріалів справи.

Враховуючи те, що представник
СКАРЖНИКА не заперечував проти
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представника ПОЗИВАЧА,
колегія суддів продовжила апеляційний
перегляд оскарженого судового рішення
за матеріалами справи.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, беручі до уваги надані пояснення
представників сторін, дійшла висновку
залишити апеляційну скаргу
ВІДПОВІДАЧА без задоволення, Рішення
господарського суду міста Києва від
11.12.2013 року № 910/1401313 залишити без змін,
при цьому враховуючи наступне.

01 серпня 2009 року між ТОВ "Торгова
компанія "Ельдорадо", що відповідно до
Протоколу № 14/А Загальних зборів
учасників від 20.04.11 змінило своє
найменування на ТОВ "Дієса", (орендар) та
Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_4 (суборендар) було
укладено Договір суборенди № 01-08Ф,
відповідно до п.1.1 якого орендар
передає, а суборендар приймає у
строкове платне користування частину
нежитлового приміщення загальною
площею 15,00 (п'ятнадцять) кв. м. на
цокольному поверсі нежилого будинку,
що розташований за адресою:
АДРЕСА_2 для здійснення суборендарем
діяльності у сфері фотографії та
надання послуг ксерокопіювання.

Відповідно до п. 2.1 Договору передача
приміщення у суборенду та повернення
приміщення по закінченню терміну
суборенди здійснюється за актом
приймання-передачі, який підписується
сторонами і є невід'ємною частиною
даного Договору. Орендар передає, а
суборендар приймає приміщення не
пізніше 01.08.2009 року.

На виконання умов Договору 01.08.09
суборендар прийняв передане орендарем
приміщення в технічно справному стані,
яке відповідає його цільовому
призначенню, умовам Договору і
звільнено від майна орендаря, що
підтверджується Актом
приймання-передачі.

Відповідно до п.4.1 Договору суборенди
загальна сума щомісячної суборендної
плати становить 5250,00 грн. з ПДВ.

28.06.10р. ТОВ "Ельдорадо" та ФОП ОСОБА_4
уклали Додаткову угоду № 1,
відповідно до умов якої сторони
встановили строк дії Договору до 31.01.11
року. Крім того, сторони внесли зміни до
п.4.1 Договору, зазначивши, що з 01.07.10р.
плата за 1 кв.м. приміщення в місяць
становить 250,00 грн. Загальна сума
щомісячної суборендної плати
відповідно становить 3750,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.4.3 Договору щомісячна
суборендна плата перераховується
суборендарем на поточний рахунок
орендаря, вказаний у Договорі, авансом
за кожен наступний місяць, у строк до
20-го числа поточного місяця.

Згідно з п.5.1.2 Договору суборендар
зобов'язується своєчасно вносити
суборендну плату.

30.12.10 року між ФОП ОСОБА_4 (сторона - 2),
ФОП ОСОБА_6 (сторона - 3) та ТОВ "Торгова
компанія "Ельдорадо" (сторона-1) було
укладено Угоду про зміну сторони в
Договорі суборенди від 01.08.09р. № 01-08Ф,
відповідно до умов якої з 01.01.11р. до
сторони-3 переходять всі права та
обов'язки сторони-2 за Договором
суборенди, укладеному між стороною-1 та
стороною-2, за яким сторона-1 передає
стороні -2 в суборенду приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 15 кв.м.

Відповідно до п.4 Угоди про заміну
сторони від 30.12.10р. № 01-08Ф сторона-1
повідомлена про те, що з 01.01.11р. всі
права та обов'язки суборендаря за
Договором суборенди переходять від
сторони-2 до сторони-3. Сторона-3 згодна,
що з 01.01.11р. всі обов'язки суборендаря за
Договором суборенди підлягають
виконанню стороною-3 на користь
сторони-1.

Таким чином з 01.01.11р. ФОП ОСОБА_6 набув
прав та обов'язків суборендаря за
Договором суборенди від 01.08.09р. № 01-08Ф.

14 січня 2011 року ТОВ "Торгова компанія
"Ельдорадо" (орендар) та Фізична
особа-підприємець ОСОБА_6 (суборендар)
підписали Угоду про дострокове
розірвання Договору суборенди від
01.08.09р. № 01-08Ф з 15.01.2011 року.
Відповідно до п. 3 Угоди про дострокове
розірвання сторони не мають претензій
відносно виконання договірних
зобов'язань по Договору.

За ствердженням ПОЗИВАЧА, спір у справі
виник у зв'язку з неналежним,
виконанням ВІДПОВІДАЧЕМ зобов'язання
по сплаті суборендних платежів.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
піднайму (суборенди).

Відповідно до ч.3 ст. 774 ЦК України до
договору піднайму застосовуються
положення про договір найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується із
положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, якими передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи,
ПОЗИВАЧ виконав умови Договору
належним чином, що підтверджується
Актом прийому-передачі приміщення від
01.08.09, який підписаний уповноваженими
представниками орендаря та
суборендаря.

В свою чергу, відповідач в порушення
умов Договору суборенди №
01-08-Ф не виконав своїх зобов'язань щодо
повної оплати суборендної плати, в
зв'язку з чим у останнього існує
заборгованість перед ПОЗИВАЧЕМ за
період з липня 2010 року по 15 січня 2011
року в розмірі 24 314,52 грн., що
підтверджується Актом звіряння
взаємних розрахунків станом на 12.11.13р.
між ТОВ "Дієса" та ФОП ОСОБА_6 за
Договором суборенди № 01-08-Ф, а також
Довідкою ПАТ "Альфа-Банк" від 05.11.2013р.
вих. № 89057-28.1-162070.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п. 4.3 Договору суборенди,
відповідачем було прострочено строк
виконання грошових зобов'язань по
сплаті суборендної плати у розмірі 24
314,52грн..

Судом першої інстанції було відхилено
твердження відповідача та третьої
особи щодо перерахування ними на
рахунок позивача суборендної плати в
повному обсязі, оскільки як вбачається
з Довідки ПАТ "Альфа-Банк" від 05.11.2013р.
вих. № 89057-28.1-162070 за період з 01.08.09р. по
15.01.11р. на поточний рахунок орендаря від
третьої особи були зараховані як
суборендна плата за Договором
суборенди № 01-08-Ф грошові кошти в сумі
18800,00 грн.: платіжні доручення № 58 від
11.11.09р., № 39 від 06.10.09р., № 53 від 30.11.10р., №
55 від 15.12.10р. В той же час, грошові кошти
перераховані платіжними дорученнями №
45 від 17.09.09р., № 44 від 28.09.09р., № 59 від
11.11.09р., № 38 від 06.10.10р., № 51 від 25.11.10р.
були сплачені за Договором суборенди №
06-08Ф від 01.08.09р., що підтверджується
Актом звіряння взаємних розрахунків
станом на 12.11.13р. між ТОВ "Дієса" та
ФОП ОСОБА_6 за Договором від
01.08.09р. № 06-08Ф. Вказане також
підтверджується Довідкою ПАТ "Банк
Кипру" від 11.11.13р. №
1502-13-03/12757, що надана суду першої
інстанції третьою особою.

Суд першої інстанції зазначає, що
згідно Довідки ПАТ "Укрінбанк" від
12.11.13р. № 248-11 ФОП ОСОБА_6 були
перераховані на рахунок ТОВ
"Дієса" в ПАТ "Альфа-Банк" № 8701
грошові кошти в сумі 44200,00 грн., проте з
даної Довідки не вбачається, що вказані
грошові кошти були перераховані
відповідачем саме на виконання
Договору суборенди № 01-08-Ф від
01.08.09р. Крім того, відповідно до п. 4.3
Договору суборенди щомісячна
суборендна плата має перераховуватись
суборендарем на поточний рахунок
орендаря, вказаний у Договорі. В п.9
"Реквізити сторін" Договору суборенди
№ 01-08-Ф зазначено інший поточний
рахунок ПОЗИВАЧА, а саме № 2701.

Судом першої інстанції було відхилено
заперечення ВІДПОВІДАЧА, викладені у
відзиві на позов стосовно того, що при
розірванні Договору суборенди він
припинив свою дію і разом з цим
припинились засновані на ньому
зобов'язання, на підтвердження чого
ВІДПОВІДАЧ посилається на п.3 Угоди про
дострокове розірвання договору
суборенди.

Відповідно до ст.. 653 ЦК України у разі
зміни договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків
виконання, тощо. У разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються. У разі зміни або
розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни. Якщо договір
змінюється або розривається у судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Таким чином, із змісту наведеної норми
випливає, що розірвання договору не
виключає проведення між сторонами
розрахунків за зобов'язаннями, що
виникли до розірвання угоди, у тому
числі застосування заходів майнової
відповідальності за невиконання
(неналежне виконання) зобов'язань. Така
правова позиція викладена у Постанові
Верховного Суду України від 19 грудня
2011р. № 3-136гс11 у справі № 7/114/10.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про стягнення основної суми боргу зі
сплати суборендної плати в розмірі
24314,52 грн. суд першої інстанції визнав
такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача 20% річних в розмірі 15238,35
грн. та інфляційне збільшення суми
боргу в розмірі 1931,25 коп. суд першої
інстанції зазначив наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.2 Договору суборенди
від 01.08.09 № 01-08-Ф у випадку прострочення
платежу за Договором, суборендар
сплачує орендарю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховується
пеня, від суми заборгованості за кожний
день прострочення, інфляційні та 20%
річних.

Виходячи із вищезазначеного та
враховуючи неспіврозмірність розміру
штрафних санкцій завданим збиткам, суд
першої інстанції посилаючись ст.. 233 ГК
України відмовив у задоволені позовних
вимог про стягнення з ВІДПОВІДАЧА 20% у
розмірі 13 758,77грн. та інфляційне
збільшення у сумі 1 957,50грн..

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів вважає висновок суду
першої інстанції про наявність підстав
для відмови у позові в частині
стягнення 20% річних та інфляційних
втрат ПОМИЛКОВИМ, оскільки за діючим
законодавством України не надано
господарському суду повноважень, щодо
звільнення ВІПОВІДАЧА від сплати
інфляційних втрат і річних відсотків
за Договором.

За висновком колегії суддів, оскаржене
Рішення господарського суду від
11.12.2013р. № 910/14013/13 необхідно змінити,
прийняти нове судове рішення, за яким
задовольнити заявлені позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судові витрати зі сплати судового
збору за апеляційне оскарження
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 11.12.2013 р. №910/14013/13 змінити.

Прийняти нове судове рішення у
наступній редакцій:

"Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дієса" (03150
м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 45,
ідентифікаційний код 36483471)
заборгованість по сплаті суборендної
плати за договором суборенди № 01-08Ф у
розмірі 24314 (двадцять чотири тисячі
триста чотирнадцять) грн. 52 коп., 20 %
річних у розмірі 13 757 (тринадцять тисяч
сімсот п'ятдесят вісім) грн. 77 коп., 1 957
(одна тисячв дев'ятсот п'ятдесят сім )
грн. 50 коп. інфляційних втрат, судовий
збір у сумі 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп.".

Стягнути з відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дієса" (03150
м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 45,
ідентифікаційний код 36483471) за
апеляційним оскарженням судовий збір в
розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн.. 50
коп.

Господарський суд м. Києва забов'язати
видати відповідні накази.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014
р. №910/14013/13 набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014
р. №910/14013/13 може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
строк.

Матеріали справи №910/14013/13 повернути до
Господарського суду м. Києва

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Г.В. Корсакова

Л.В. Кропивна