ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 921/914/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Галушко Н.А.

суддів
Гриців В.М.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу
комунального підприємства
"Тернопільводоканал" №2774/13 від 28.11.2013р.

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 06.11.2013р.

у справі № 921/914/13-г/7

за позовом: комунального підприємства
"Тернопільводоканал", м.Тернопіль

до відповідача: Тернопільського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Тернопіль

про визнання недійсним рішення №45 від
26.06.2013р. у справі №693-ЗМС

за участю представників:

від позивача: Панас Ю.А. - представник

від відповідача: не з"явився;

Представнику роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК
України.

Клопотань про здійснення
фіксації судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку ст. 811 ГПК України,
учасником судового процесу не
заявлено.

Рішенням господарського суду
Тернопільськоїї області від 06.11.2013р.. у
справі №921/914/13-г/7 (суддя Стадник М.С.)
відмовлено у задоволенні позовних
вимог КП "Тернопільводоканал" до
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення №45 від
26.06.2013р. у справі №693-ЗМС.

КП "Тернопільводоканал" подано
апеляційну скаргу №2774/13 від 28.11.2013р., в
якій просить рішення суду скасувати та
прийняти нове рішення , яким позовні
вимоги задоволити у повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду
прийнято з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
неповно з»ясовано обставини справи,
які б мали значення для їх вирішення,
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зокрема, скаржник
зазначає, що судом помилково визнано
встановленим факт, що КП
"Тернопільводоканал",. займає
монопольне становище на ринку
водовідведення в с.Великі Гаї, оскільки
жодними доказами та доводами такий
висновок не обгрунтований.

Окрім того, скаржник зазначає, що при
визначенні монопольного становища
скаржника не було належним чином
встановлено часові межі ринку
(проміжку часу, стосовно якого має
визначатися становище суб»єктів
господарювання на ринку) в порушення
вимог Методики визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб»єктів господарювання на ринку.

Також, скаржник зазначає, що при
визначенні товарних меж ринку
помилково не були включені до групи
взаємозамінних товарів альтернативні
варіанти, хоча вони цілком
відповідають показникам
взаємозамінності, визначених у п.5.1
Методики визначення монопольного
(домінуючого) становища суб»єктів
господарювання на ринку.

Скаржник вважає, що на момент вчинення
підприємством дій, які були
кваліфіковані як порушення
антимонопольного законодавства, -
видачі технічних умов на підключення
до систем водопостачання, останнє не
надавало жодних послуг з
водовідведення в межах с.Великі Гаї
Тернопільського району. Відтак, частка
КП «Тернопільводоканал» на той час
склала 0%, що не підпадає під критерій
поняття монопольного становища,
передбаченого ч.2 ст.12 Закону України
«Про захист економічної конкуренції».

Також скаржник зазначає, що чинним
законодавством України передбачено
зобов»язання КП «Тернопільводоканал»
передбачати встановлення засобів
обліку.

Наводить скаржник і інші підстави для
скасування рішення суду.

Тернопільське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України у відзиві на апеляційну скаргу
рішення суду просить залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення представників сторін в
судових засіданнях, суд встановив
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на
адресу Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
надійшло звернення від громадянина
Зіня Романа Михайловича, який проживає
за адресою: вул. Верхня Підлісна 5, с.
Великі Гаї, Тернопільського району
щодо правомірності дій позивача при
видачі технічних умов на підключення
житлових будинків до мереж
водовідведення.

Розпорядженням Адміністративної
колегії територіального відділення №17
від 26.02.2013р. розпочато розгляд справи
№693-ЗМС, у зв'язку з наявністю в діях
Комунального підприємства
"Тернопільводоканал" ознак порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Адміністративною колегією, за
результатами розгляду справи №693-ЗМС,
прийнято рішення №45 від 26.06.2013р. "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу" (а.с.11-18), яким :

- визнано, що підприємство з 29.05.2012р
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку послуг
централізованого холодного
водопостачання та водовідведення з
часткою 100% в територіальних межах вул.
Підлісна Верхня, Підлісна, Фестивальна
с. Великі Гаї Тернопільського району в
межах наявних мереж;

- визнано дії підприємства по
спонуканню в технічних умовах на
підключення до мереж водовідведення
встановлювати лічильники на мережах
водопостачання мешканцям вул. Верхня
Підлісна, Підлісна, Фестивальна
(с.Великі Гаї) порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції,
передбаченим пунктом 2 статті 50 та
частиною першою статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку, що призвело до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку;

- відповідно до ст. 52 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції накладено на
підприємство штраф у розмірі 68 000,00 грн.;

- зобов'язано підприємство припинити
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції шляхом
приведення технічних умов на
підключення до мереж водовідведення
мешканцям вул. Верхня Підлісна,
Підлісна, Фестивальна (с. Великі Гаї) до
вимог законодавства.

Матеріалами справи підтверджується,
що, комунальне підприємство одержало
рішення адміністративної колегії
03.07.2013р.

КП «Тернопільводоканал» рішення
Адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №45
від 26.06.2013р. оскаржено до
господарського суду Тернопільської
області 03.09.2013р., тобто в межах строків
встановлених ст.60 Закону України «Про
захист економічної конкуренції».

Згідно п.1 ст.7 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" до
повноважень органів Антимонопольного
комітету України належить розгляд заяв
і справ про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
проведення розслідування за цими
заявами і справами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції є, зокрема,
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем.

Зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку відповідно до ч.1
ст. 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, зокрема,
визнається: 1) встановлення таких цін чи
інших умов придбання або реалізації
товару, які неможливо було б встановити
за умов існування значної конкуренції
на ринку; 2) застосування різних цін чи
різних інших умов до рівнозначних угод
з суб'єктами господарювання,
продавцями чи покупцями без об'єктивно
виправданих на те причин; 3) обумовлення
укладання угод прийняттям суб'єктом
господарювання додаткових зобов'язань,
які за своєю природою або згідно з
торговими та іншими чесними звичаями у
підприємницькій діяльності не
стосуються предмета договору; 4)
обмеження виробництва, ринків або
технічного розвитку, що завдало чи може
завдати шкоди іншим суб'єктам
господарювання, покупцям, продавцям; 5)
часткова або повна відмова від
придбання або реалізації товару за
відсутності альтернативних джерел
реалізації чи придбання; 6) суттєве
обмеження конкурентоспроможності
інших суб'єктів господарювання на
ринку без об'єктивно виправданих на те
причин; 7) створення перешкод доступу на
ринок (виходу з ринку) чи усунення з
ринку продавців, покупців, інших
суб'єктів господарювання.

Відповідно до п.15.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства» обов'язок з доведення в
суді факту зайняття суб'єктом
господарювання монопольного
(домінуючого) становища на ринку
покладається на Антимонопольний
комітет України або його територіальне
відділення, яке є стороною у справі.

Водночас за змістом приписів статті 12
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" суб'єкт господарювання,
який заперечує зайняття ним
монопольного (домінуючого) становища
на ринку товару, має довести, що він
зазнає значної конкуренції.

Вирішуючи питання про наявність або
відсутність у діях (бездіяльності)
суб'єкта господарювання ознак
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем, господарському суду
необхідно з'ясовувати, яким саме чином
такі дії (бездіяльність) призвели чи
могли призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів і в чому
конкретно полягають чи могли полягати
відповідні негативні наслідки (п.12
Постанови).

Зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку забороняється і
тягне за собою відповідальність згідно
з законом, а саме згідно ч. 2 ст. 52 Закону
України, за порушення передбачені ч. 2
ст. 50 цього Закону, накладається штраф у
розмірі до десяти відсотків доходу
(виручки) суб'єкта господарювання від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за останній звітний рік, що
передував року, в якому накладається
штраф.

Як зазначалось вище, рішенням
адміністративної колегії відповідача
встановлено, що позивач займає
монопольне становище на ринку з
товарними межами централізоване
водопостачання та водовідведення в
територіальних (географічних) межах м.
Тернопіль та навколишніх селах (в тому
числі с.Великі Гаї) в межах діючих мереж
з часткою 100% .

Визначення монопольного становища
підприємства проведено територіальним
відділенням у відповідності до вимог
ч. 2 ст. 5 Закону України "Про природні
монополії", ст. 12 Закону України, ст.ст. 7,
17 Закону України "Про Антимонопольний
комітет України", Методики визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку,
відповідно до яких послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення відносяться до сфери
діяльності суб'єктів природної
монополії.

Відповідно до п.п.2.1,2.2.1 Статуту
підприємства (дата реєстрації нової
редакції 18.08.2009р.) (а.с.80-83), Комунальне
підприємство "Тернопільводоканал"
створено з метою забезпечення фізичних
та юридичних осіб, розташованих на
території м. Тернополя та навколишніх
сіл, послугами централізованого
постачання холодної води та
централізованого водовідведення, а
також з метою забезпечення належного
функціонування та технічного стану
об'єктів водопроводу, каналізації та
водопроводно - каналізаційних мереж,
які перебувають на балансі
підприємства.

Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг видано
підприємству 20.07.2012р. ліцензію на
централізоване водопостачання та
водовідведення серії АГ №500075 строком
дії з 21.07.2012р. по 20.07.2017р. (а.с.85).

Перебування на балансі підприємства
водопроводно - каналізаційних мереж
с.Великі Гаї, підтверджено: - рішенням
Тернопільської обласної ради від
27.03.2012р. №1339 (а.с.96), яким надано дозвіл
КП Тернопільської обласної ради
"Архбудсервіс" на передачу завершеного
будівництвом об'єкту каналізаційного
колектора з очисними спорудами
обласної протитуберкульозної лікарні
за адресою вул. Микулинецька у м.
Тернополі на суму 686 5245,00грн. у
власність територіальної громади м.
Тернополя.

Надалі, рішенням Тернопільської
міської ради від 30.03.2013р. №6/20/118 (а.с.97)
прийнято у комунальну власність об'єкт
та передано на баланс, з поповненням
статутного капіталу, КП
"Тернопільводоканал", що
підтверджується також актом приймання
- передачі окремого пускового
комплексу завершеного будівництвом
об'єкта каналізаційного колектора
обласної протитуберкульозної лікарні
від 31.05.2012р. (а.с.44), актами №№4,5 від
31.05.2012р. (а.с.45-46), актом технічного
обстеження водоканалізаційних мереж
від 13.04.2012р. (а.с.27), згідно яких прийнято
на баланс зовнішню каналізацію -
каналізацію самопливу протяжністю 594м.
до якої під'єднанні приватні будинки по
вул. Підлісна Верхня, Підлісна,
Фестивальна.

З матеріалів справи не вбачається та не
подано позивачем доказів в
підтвердження надання аналогічних
послуг в даних територіальних межах
іншими суб»єктами господарювання, в
зв»язку із чим доводи скаржника, що він
не займає монопольне становище на
даному ринку послуг, є необгрунтованим.

Окрім того, в матеріалах справи
відсутні докази та не підтверджено
скаржником нормативними актами,
відсутність у його діях порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, які привели до ущемлення
інтересів мешканців с. В.Гаї, в т.ч. Зіня
Р.М., що проживає за адресою: вул. Верхня
Підлісна, 5, який є споживачем послуг
централізованого водопостачання та
водовідведення, спонукаючи до
виконання виданих мешканцям вул.
Верхня Підлісна технічних умов №321/12
від 19.09.2012р. на підключення житлових
будинків до мережі водовідведення
шляхом встановлення лічильників води в
метрологічному класі точності "С" з
антимагнітним захистом, що можуть
функціонувати у середовищі з
підвищеною вологістю та в місці
підключення до мереж КП
"Тернопільводоканал" встановити
загально груповий лічильник води
такого ж класу.

Як вбачається із листа КП
«Тернопільводоканал» №469/13 від 26.02.2013р.
(а.с.58), підприємство підтвердило, що між
ним та Зінь Р.М є діючий договір про
постачання води №16110 від 29.09.2005р., за
умовами якого послуги оплачуються на
відкритий підприємством особовий
рахунок споживача №16110 для здійснення
платежів за водокористування на
підставі виставлених підприємством
рахунків, в яких вартість послуг
розрахована відповідно до
затверджених норм (тарифів)
водоспоживання .

Відповідно до ст.41 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання"
облік у сфері питного водопостачання
здійснюється підприємствами питного
водопостачання і споживачами за
допомогою технічних засобів, що
внесені до державного реєстру засобів
вимірювальної техніки, а у разі
відсутності таких технічних засобів
облік питної води тимчасово
здійснюється розрахунковим шляхом
згідно з установленими нормами.

Згідно із п. 17 "Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення" затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.05.2005р., послуги з
водовідведення оплачуються споживачем
з розрахунку обсягу витрат холодної та
гарячої води згідно з нормативними
(нормами) споживання або показання
засобів обліку води.

Вищезазначені правила регулюють
відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг (далі - виконавець), і фізичною та
юридичною особою (далі - споживач), яка
отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - послуги).

З огляду на викладене судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що здійснення розрахунків
по договору за послуги з
водопостачання та водовідведення
згідно встановлених норм відповідає
чинному законодавству.

Відповідно до ч.2 ст.7, абз.7 ч. 1 ст. 10
Закону України "Про природні монополії"
фізична чи юридична особа, яка має
намір щодо забудови земельної ділянки,
що перебуває в її власності або
користуванні, має право на одержання
від суб'єкта природних монополій
технічних умов щодо інженерного
забезпечення об'єкта будівництва у
порядку та строки, встановлені
законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1,2,7 ст. 30 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" технічні умови - комплекс
умов та вимог до інженерного
забезпечення об'єкта будівництва, які
повинні відповідати його
розрахунковим параметрам, зокрема щодо
водо-, тепло-, енерго- і газопостачання,
каналізації, радіофікації, зовнішнього
освітлення, відведення зливових вод,
телефонізації, телекомунікації,
диспетчеризації, пожежної та
техногенної безпеки, які видаються
фізичній чи юридичній особі, згідно із
поданою нею заявою. Технічні умови є
чинними до завершення будівництва
об'єкта.

Інших підстав для видачі фізичним
особам технічних умов на підключення
до мереж водовідведення
нормативно-правовими актами не
передбачено.

Враховуючи наведене, судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що житлові будинки
побудовані і під'єднані як до мереж
водопостачання так і до мереж
водовідведення, а тому підстав для
видачі технічних умов у комунального
підприємства не було в силу чинного
законодавства.

Скаржник зазначає, що зазначаючи в
технічних умовах на водовідведення
встановлення лічильників обліку
водопостачання, підприємство хотіло
узаконити споживачам підключення до
мережі водовідведення шляхом
встановлення лічильника на
водопостачання, як це передбачено п.3.1
та 3.14 "Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України"
затверджених наказом № 190 від 27.06.2008р.
Міністерством житлово-комунального
господарства.

Відповідно до даних норм, розрахунки за
спожиту питну воду та скид стічних вод
здійснюються на основі показів засобів
обліку, а у разі відсутності у
споживача засобів обліку на
каналізаційних випусках, кількість
стічних вод визначається за кількістю
води, що надходить з мереж
централізованого водопостачання та з
інших джерел.

Однак, дані Правила є обов'язковими
тільки для всіх юридичних осіб
незалежно від форм власності і
підпорядкування та фізичних осіб -
підприємців, що мають у власності,
господарському віданні або
оперативному управлінні об'єкти,
системи водопостачання та
водовідведення, які безпосередньо
приєднані до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення і з якими виробником
укладено договір на отримання питної
води, скидання стічних вод і не
застосовуються до фізичних осіб.

З огляду на викладене, висновок
скаржника щодо необхідності
встановлення споживачами послуг
водовідведення лічильників
водопостачання на підставі виданих
технічних умов є помилковим, оскільки
чинним законодавством передбачено
право здійснювати облік
водопостачання та водовідведення
згідно встановлених норм.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду достатніх та
допустимих доказів, які б
підтверджували вимоги, заявлені в
апеляційній скарзі, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази, які
б спростовували докази зловживанням
скаржником монопольним (домінуючим)
становищем на ринку.

Лист Великогаївської сільської ради
№494 від 08.11.2013р., на який посилається
скаржник в апеляційній скарзі, не є
належним доказом в спростування
зайняття скаржником монопольного
(домінуючого) становища на ринку,
оскільки в ньому не спростовується
факт здійснення тільки підприємством
(скаржником) водовідведення
домоволодінь, які знаходяться по вул.
Підлісна, Верхня Підлісна, Фестивальна
в с.Великі Гаї.

З врахуванням вищенаведеного, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає рішення
місцевого господарського суду таким,
що прийняте з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 06.11.2013р.. у
справі №921/914/13-г/7 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до
господарського суду Тернопільської
області.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 18.02.2014р.

Головуючий - суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Гриців В.М.

Суддя
Орищин Г.В.