ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.02.14р. Справа № 904/7636/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФОРУМ-МЕНЕДЖМЕНТ
ГРУП", (м. Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "МОБІЛОЧКА", (м.
Дніпропетровськ)

про стягнення 132 526,24 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

від позивача: Зорич Г.А. - представник
(дов. № б/н від 11.11.13р.)

від відповідача: Шевченко О.А. -
представник (дов. № 2801-1 від 28.08.13р.)

СУТЬ
СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Форум-Менеджмент
Груп" (далі-позивач) звернулось до
господарського суду із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мобілочка"
(далі-відповідач) про стягнення 132 526,24
грн.

Сума позову складається з наступних
сум: 3 366,02 грн. - заборгованість по
орендній платі, 20 910,60 грн. -
заборгованість плати за сервісне
обслуговування приміщення, 101
976,44 грн. - штраф за дострокове
розірвання договору в односторонньому
порядку, 6 273,18 грн. - штраф за
прострочення сплати за сервісні
послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем умов
договору суборенди від 11.04.2012 року за №
83-К в частині своєчасної та повної
оплати за орендоване приміщення та
сервісне обслуговування приміщення.

Відповідач проти позову заперечує та
вказує на те, що позовна заява не
підлягає задоволенню, у зв'язку з чим,
просить суд відмовити позивачу в
задоволенні позову в повному обсязі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Форум-Менеджмент
Груп" надало до суду письмові
пояснення, в яких зазначає, що всі
зазначені відповідачем доводи є
необґрунтованими, безпідставними та
ставлять за мету уникнення від
відповідальності та затягування
сплати боргу.

Суд вважає достатніми матеріали справи
для слухання справи у відповідно до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України за наявними в ній
матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи представників
позивача та відповідача, оцінивши
докази в їх сукупності, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Форум-Менеджмент Груп", як орендарем,
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мобілочка", як
суборендарем, укладено договір
суборенди № 83-К за умовами п. 1.1 якого
орендар зобов'язується передати в
суборенду, а суборендар зобов'язується
прийняти згідно умов цього договору не
житлове приміщення (офіс 1/103), план
якого наведений у додатку № 1 до цього
договору, розташоване на першому
поверсі у будівлі за адресою: Україна,
м. Київ, пр. Московський, 9 (будівля під
літерою "Х").

Право орендаря на передачу приміщення
в суборенду передбачено умовами
укладеного з орендодавцем (власником
будівлі) договору оренди від 12.03.2012
року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Клітко В.В.,
зареєстрованого в реєстрі № 1075. Сума
оцінки переданого у суборенду майна
визначається відповідно до відновної
вартості з урахуванням індексації та
становить 658 347,31 грн. (п. 1.1 договору).

Також п. 1.1 договору визначено, що для
цілей розрахунків, обумовлених п. 1.4
договору, використовується площа
приміщення розрахована за методикою
БОМА (міжнародна система виміру площ
для Бізнес-Споруд та Бізнес-Центрів), що
дорівнює 215,00 кв.м плюс фактор приміщень
спільного користування в розмірі 10%
площі, що дорівнює 21,50 кв.м, всього 236,50
кв.м. Для уклей розрахунків,
обумовлених розділом 3 цього договору,
використовується площа приміщення
розрахована за методикою БОМА, що
дорівнює 215,00 кв. м, плюс фактор
приміщень спільного користування в
розмірі 10% площі, що дорівнює 21,50 кв. м,
всього 236,50 кв. м.

Пунктом 1.2.1 договору встановлено строк
суборенди - з 26.05.2012 року (дата початку
строку суборенди) до 22.05.2015 року (дата
закінчення строку суборенди).

Відповідно до п. 1.3 договору мета
суборенди - для використання як офісне
приміщення.

Згідно з п. 1.4.1 договору суборендар
сплачує орендарю орендну плату, яка
становить 3 776,90 грн., ПДВ - 755,38
грн., всього - 4 532,28 грн. за один новий
календарний місяць суборенди, що є
еквівалентом 567,60 доларів США з ПДВ по
офіційному курсу НБУ (7,985 грн. за 1 долар
США) на день укладення договору,
наступним чином:

- протягом трьох банківських днів
з моменту підписання сторонам акту
прийому-передачі приміщення (без
урахування дня, в який відбулась
передача), суборендар сплачує орендну
плату за період з дня підписання акту
прийому-передачі приміщення по
останній день поточного місяця (з
урахуванням дня передачі). Розмір
орендної плати за вказаний період
визначається у відповідності до
вищевказаної суми на підставі
розрахунку наступним чином: орендна
плата за один повний календарний
місяць суборенди поділена на кількість
днів у місяці, в якому відбулась
передача приміщення, помножена на
кількість днів, які залишись до кінця
місяця, включаючи день передачі;

- наступні аванси сплачуються
авансом щомісячно в термін з 1 по 5 числа
поточного (розрахункового) місяця.

Приписами п. 2.1.1, п. 2.1.2 договору
встановлено, що суборендар сплачує
орендарю: орендну плату, згідно з
умовами цього договору, плату за
сервісне обслуговування згідно з
умовами цього договору.

При здійсненні платежів, згідно з даним
договором, плата повинна здійснюватись
у гривнях, у зазначений строк,
безпосередньо на банківський рахунок
орендаря. Всі платежі, за винятком
платежу, передбаченого п. 2.1.1 даного
договору, здійснюються на підставі
рахунків, виставлених орендарем.
Рахунки, що виставляються орендарем,
будуть вважатися наданими суборендарю
належним чином, якщо їх направлено
одним з наступних способів: 1) вручено
суборендарю з обов'язковою відміткою в
реєстрі орендаря, 2) за допомогою
підприємств поштового зв'язку (п. 2.2
договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що
суборендар сплачую орендарю вартість
спожитих послуг щомісячно з 1 по 5 число
наступного за поточним (розрахунковим)
місяцем.

Відповідно до п. 3.2 договору орендар
щомісячно (до першого числа місяця,
наступного за тим, в якому надавались
послуги) надає суборендарю два
примірника акту прийому-передачі
сервісних послуг за поточний місяць з
розрахунком їх місячної вартості, а
також виставляє рахунок на їх оплату, а
суборендар не пізніше 5 числа місяця,
наступного за поточним (розрахунковим)
підписує зазначені примірники акту та
повертає один примірник орендарю. Якщо
протягом зазначеного строку
суборендар не повертає підписаний акт
або не направить мотивованої претензії
щодо якості послуг, послуги вважаються
наданими належним чином.

Згідно з п. 3.3 договору сума плати за
сервісне обслуговування залежить від
зміни місячного обсягу споживання
послуг та від тарифів на електричну та
теплову енергію, газ, водопостачання та
водовідведення, або інші послуги,
зазначені в п. 3.4 цього договору. У
випадку такої зміни орендар, на вимогу
суборендаря, надає суборендарю
відповідні підтверджуючі документи.

За умовами п. 3.4 договору орендар
зобов'язується здійснювати сервісне
обслуговування згідно умов цього
договору. Сторони домовились, що за
попереднім розрахунком вартість всіх
зазначених у п. 3.4 цього договору
експлуатаційних послуг (крім вартості
спожитої суборендарем електроенергії)
становить 40,00 грн., ПДВ 8,00 грн., всього
48,00 грн. за 1 кв. м приміщення за місяць.
Зазначена сума коригується в порядку
вказаному в п. 3.3 цього договору.

До вартості місячного сервісного
обслуговування включається вартість:

- щоденного прибирання площ
спільного використання;

- відшкодування витрат орендаря на
освітлення та забезпечення
електроенергією приміщення та
приміщень спільного використання (крім
вартості спожитої суборендарем
електроенергії);

- відшкодування витрат орендаря на
опалення приміщень спільного
використання;

- відшкодування витрат орендаря на
забезпечення гарячої та холодної води
у рукомийниках в приміщеннях та на
водовідведеннях;

- відшкодування витрат орендаря на
здійснення заходів, необхідних для
охорони будівлі, включаючи електронні
та інші засоби спостереження, а також
цілодобову охорону території, що
забезпечується орендарем або
призначеною орендарем незалежною
охоронною фірмою, що має всі необхідні
дні дозволи (ліцензії);

- відшкодування витрат орендаря на
опалення приміщення та кондиціювання
приміщення (опалення здійснюється
протягом офіційно встановленого
опалювального сезону, кондиціювання
приміщення протягом опалювального
сезону не здійснюється);

- відшкодування витрат орендаря на
миття зовнішніх вікон та фасаду
будівель;

- утримання охоронної та пожежної
сигналізації;

- прибирання снігу та льоду з
будівель та прилеглої території
протягом зимового періоду;

- відшкодування витрат орендаря на
ввіз сміття та прибирання прилеглої
ериторії;

- відшкодування витрат орендаря на
обслуговування котельної і
трансформаторної підстанції та
енергомереж;

- забезпечення вивісок з переліком
суборендаря;

- відшкодування витрат орендаря на
озеленення та благоустрій прилеглої
території та холів будівель;

вогнегасники у приміщеннях спільного
користування та в приміщенні;

- відшкодування витрат орендаря на
організаційні заходи по наданню
суборендарю сервісних послуг
(менеджмент) в розмірі трьох відсотків
від суми орендної плати за місяць;

- відшкодування витрат орендаря на
страхування приміщення;

- відшкодування інших витрат орендаря
на утримання бізнес-центру (реклама
тощо);

- відшкодування витрат орендаря на
обслуговування ліфту.

Суборендар вступає у користування
приміщенням у день підписання
сторонами акту прийому-передачі
приміщення (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 7.3 договору приміщення
вважається повернутим з моменту
підписання акту прийому-передачі
приміщення. Орендна плата та плата за
сервісне обслуговування приміщення
нараховуються до дати повернення
приміщення (включаючи день підписання
акту прийому-передачі).

Даний договір набуває чинності з дня
його підписання сторонами та діє
протягом строку суборенди, визначеного
цим договором, а в частині розрахунку -
до повної сплати суборендарем
заборгованості по орендній платі та
іншим платежам за цим договором. Строк
суборенди починається з моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі приміщення.
Дострокове припинення дії договору в
односторонньому порядку не
допускається, за виключенням випадків,
вказаних у п. 16.3 та 16.5 цього договору (п.
16.1 договору).

Згідно з п. 16.5 договору суборендар має
право в односторонньому порядку
припинити дію цього договору, з
обов'язковим наданням орендарю
письмового повідомлення за 2 місяці до
дня такого припинення, при виконанні
умов п. 12.6 цього договору. Зазначене
повідомлення буде вважатись наданим
орендарю належним чином, якщо воно
направлено одним з наступних способів:
надано орендарю з обов'язковою
реєстрацією орендарем вхідного листа,
за допомогою послуг підприємства
поштового зв'язку або кур'єрської
служби з поміткою про отримання.

Пунктом 12.5 договору встановлено, що у
випадку дострокового припинення дії
цього договору з ініціативи
суборендаря, суборендар зобов'язується
сплатити орендарю штраф в розмірі 101
976,44 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі
нежитлового приміщення від 26.05.2012 року
позивач передав відповідачу у
тимчасове платне користування
нежитлове приміщення площею 215,00 кв. м,
яке розташоване за адресою: м. Київ,
Московський проспект, 9, будівля під
літерою "Х", 1 поверх, за відновною
вартість приміщення 658 347,31 грн. (а. с. 23).

Враховуючи звернення суборендаря,
орендарем 07.05.13р. було підготовлено й
передано суборендарю лист № 576 з
побажаннями та рекомендаціями щодо
можливості дострокового розірвання
договору. Вказаним листом, суборендарю
надано можливість достроково
розірвати договір з 23.05.13р. (а не через 2
місяці, як встановлено п. 16.5. договору)
та можливість не приведення
суборендованих приміщень в первинний
стан, так як зазначено в п. 7.3. договору.
Також, цим листом попереджено
суборендаря про застосування штрафних
санкцій за дострокове розірвання
договору та про обов'язок по сплаті
усіх грошових зобов'язань,
встановлених цим договором.

Таким чином, суборендарем ініційовано
розірвання договору в односторонньому
порядку, у зв'язку з чим в нього виникли
зобов'язання по договору, а саме:
сплатити орендну плату до дати
повернення приміщення (включаючи день
підписання акту прийому-передачі),
тобто до 23.05.2013 року; сплатити плату за
сервісне обслуговування приміщення до
дати повернення приміщення (включаючи
день підписання акту прийому-передачі),
тобто 23.05.2013 року; повернути приміщення
позивачу та сплатити визначений
пунктом 12.5 договору штраф за
дострокове припинення дії договору в
розмірі 101 976,44 грн.

23 травня 2013 року орендарем та
суборендарем складено та підписано акт
приймання-передачі нежитлового
приміщення, відповідно до якого
відповідач (суборендар) передав, а
позивач (орендар) прийняв нежитлове
приміщення, визначене договором (а.с. 24).
При цьому, позивач зазначає, що взяті на
себе обов'язки та зобов'язання по
сплаті орендної плати, сервісного
обслуговування (наданих послуг) та
штраф відповідно до умов договору
відповідач (суборендар) не виконав.

Згідно п. 12.1. договору, за невиконання
або неналежне виконання зобов'язань за
цим договором сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством України та вимогами
цього договору.

Відповідно до умов підпункту "в" пункту
12.3. договору, у випадку несвоєчасної
сплати суборендарем плати за сервісне
обслуговування приміщення, суборендар
сплачує орендарю штраф в розмірі: 30% від
суми заборгованості по оплаті
сервісних послуг за прострочення
сплати більше десяти календарних днів
від встановленого строку.

Враховуючи, що заборгованість
суборендаря (відповідача) по оплаті
сервісних послуг триває з 23 травня 2013
року по вересень 2013 року, тобто більше
десяти календарних днів, орендарем
(позивачем) був підготовлений та
виставлений штраф за прострочення
сплати за сервісні послуги в розмірі - 6
273,18 грн. (30% від суми заборгованості по
сплаті послуг сервісного
обслуговування за квітень - травень
2013р. в розмірі 20 910,60 грн.).

Станом на 20 вересня 2013 року суборендар
не виконав своїх грошових зобов'язань
за договором, у зв'язку з чим, у
відповідача утворилась заборгованість
перед позивачем по орендній платі за
травень 2013 року в розмірі 3 366,02 грн.,
плата за сервісне обслуговування
приміщення з квітня по травень 2013 року
в сумі 20 910,60 грн., штраф за дострокове
розірвання договору в односторонньому
порядку в розмірі 101 976,44 грн. та штраф за
прострочення сплати за сервісні
послуги в розмірі 6 273,18 грн.

На підставі викладеного позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість по орендній платі за
травень 2013 року в розмірі 3 366,02 грн. та
плата за сервісне обслуговування
приміщення з квітня по травень 2013 року
в сумі 20 910,60 грн., штраф за дострокове
розірвання договору в односторонньому
порядку в розмірі 101 976,44 грн. та штраф за
прострочення сплати за сервісні
послуги в розмірі 6 273,18 грн., згідно
розрахунку, який додається до
матеріалів справи (а.с. 31 - 32).

Відповідач проти позовних вимог
позивача заперечує та вказує на те, що
позов не підлягає задоволенню,
оскільки, орендар не виставив рахунки
на сплату сервісного обслуговування за
квітень, травень 2013 року та акти
прийому-передачі сервісних послуг не
надавались, таким чином позивач
порушив свої зобов'язання покладені п.
3.2. договору.

Наявні в матеріалах справи
рахунки-фактури, виставлені на суму
вишу, від суми плати за сервісне
обслуговування, яку встановлено в п. 3.4.
договорі в розмірі 11 352 гривень. Пунктом
3.3. договору визначено, що сума плати за
сервісне обслуговування залежить від
зміни місячного обсягу спожитих послуг
та від тарифів на електричну та теплову
енергію, газ, водопостачання та
водовідведення або на інші послуги
зазначені в п. 3.4. договору. У випадку
такої зміни орендар надає суборендарю
відповідні підтверджуючі документи.
Але підтверджуючі документи
збільшення розміру плати за сервісне
обслуговування, відповідачу як і
рахунки та акти прийому-передачі
сервісних послуг не надавались,
всупереч умовам договору.

Всупереч умовам основного договору
позивач відшкодовував комунальні
послуги власнику приміщення ПАТ
"Кияни", а не уклав відповідні договори
с постачальниками комунальних послуг.
Згідно наданих позивачем документів не
можливо встановити дійсність сум
зазначених рахунку-фактурі № КН 4307 від
22 квітня 2013 року та рахунку-фактурі
№ КН 4378 від 21 травня 2013 року і таким
чином підтвердити суму заборгованості
по наданим сервісним послугам,
оскільки надані договори с
постачальниками послуг укладені на всю
будівлю бізнес центру, який становить
більше 6000 кв.м.

Відповідач зазначає, що вина їхнього
підприємства відсутня, оскільки
позивачем не було виконано
зобов'язання передбачені договором.
Оскільки, з вини орендаря рахунки на
сплату сервісного обслуговування за
квітень, травень до сплати не
виставлялися суборендарю та акти
прийому-передачі сервісних послуг не
надавалися, то відсутні підстави
застосування штрафу 30% від суми
заборгованості по оплаті сервісних
послуг, в тому числі ПДВ.

Також, відповідач вказує, що пункт 12.5.
договору не відповідає діючому
законодавству України, оскільки на
суборендаря покладається обов'язок
сплатити штраф, у випадку користування
позивачем своїм правом на дострокове
припинення дії договору. При цьому,
користування суборендарем своїм
правом на дострокове розірвання
договору не може кваліфікуватися як
правопорушення у сфері господарювання
/господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 16.5. договору,
суборендар має право в односторонньому
порядку припинити дію цього договору.
При цьому, пунктом 12.5. договору, на
суборендаря покладається обов'язок
щодо сплати штрафу у випадку
користування своїм правом на
дострокове припинення дії договору.
Відповідно до чого, п. 12.5. договору
суперечить цивільному та
господарському законодавству України,
оскільки правовою підставою для
застосування штрафу є порушення
зобов'язання/правопорушення у сфері
господарювання.

Згідно з п. 12.6. договору, положення про
сплату штрафу, встановлене у п. 12.6.
цього договору, не застосовується у
разі дострокового припинення дії
договору за згодою сторін, та/або з
причин, вказаних у розділі 9 цього
договору.

Застосування штрафних санкцій за
договором можливо лише у випадку, якщо:
суборендар має право в односторонньому
порядку припинити дію договору, з
обов'язковим наданням орендарю
письмового повідомлення за 2 (Два)
місяці до дня такого припинення.

Відповідач надав позивачу лист від
22.04.2013р. вих. № 22-1/04, відповідно до якого
пропонував позивачу "розглянути
можливість розірвання Договорів
суборенди за взаємною згодою сторін". В
даному листі була лише пропозиція
розірвати договір за взаємною згодою
сторін, та не було зазначено дати
розірвання договору, тому підприємство
відповідача лише скористалось своїм
правом визначеним в ч. 2. ст. 188
Господарського кодексу України.

Позивач в свою чергу скористався своїм
правом визначеній в ч. 3 ст. 188
Господарського кодексу України, що
підтверджується листом № 576 від 07.05.2013
року, в якому запропонував розірвання
вищезазначеного договору з 23 травня 2013
року, через один місяць після надання
зазначеного листа відповідачем (а не
через 2 місяці, як передбачено п. 16.5.
договору у випадку розірвання договору
в односторонньому порядку).

Таким чином позивач погодив
двостороннє дострокове припинення
договору, та сторони дійшли взаємної
згоди, щодо розірвання договору. В
підтвердження чого сторони підписали
акт приймання-передачі нежитлового
приміщення з оренди від 23 травня 2013р.,
укладеного у відповідності з п. 7.6.
договору суборенди № 83-К від 11 квітня
2012р.

Відповідно до змісту зазначеного акту:
приміщення передається в належному
стані, відповідає санітарним та
протипожежним нормам, в строки та на
умовах, передбачених умовами договору
суборенди № 83-К від 11 квітня 2012 року.
Орендар претензій до суборендаря
відносно якісних характеристик та
строків передачі об'єкту суборенди не
має.

Отже, розірвання договору оренди в
даному випадку не може вважатися таким,
що було здійснено в односторонньому
порядку. Як вбачається з наведеного,
листом від 22.04.2013р. вих. № 22-1/04
відповідач запропонував позивачу
укласти договір про розірвання
спірного договору суборенди, тобто
надав оферту про припинення
правовідносин за спірним договором. В
свою чергу, позивач здійснив акцепт
оферти: вчинив дію щодо прийняття від
відповідача орендованого приміщення.
Таким чином, шляхом надання
відповідачем оферти про розірвання
договору та акцепту даної оферти
позивачем сторонами було укладено
договір про розірвання спірного
договору за взаємною згодою сторін.

Враховуючи вищевикладене відповідач
просить в задоволенні позову про
стягнення заборгованості та штрафних
санкцій відмовити в повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходить із наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач скористався правом, наданим
йому п. 16.5. договору суборенди і
звернувся до позивача з листом за вих.
№ 22-1/04 від 22.04.13р., відповідно до абзацу
третього якого відповідач повідомив
позивача в категоричній формі про
дострокове розірвання договорів
суборенди (в цьому листі йде мова про
декілька аналогічних договорів).
Відповідно до змісту вказаного листа:

"в зв'язку з складним фінансовим
становищем нашого підприємства цим
листом повідомляємо про дострокове
розірвання Договорів суборенди".

Пунктом 1.2.1. договору встановлено строк
суборенди, а саме "з 26 травня 2012 року
(дата початку строку суборенди) до 22
травня 2015 року (дата закінчення строку
суборенди)".

Таким чином, відповідач повідомив про
розірвання договору в односторонньому
порядку, про що свідчить сам лист.

Окрім того, в цьому ж листі відповідач
просив розглянути можливість
розірвання договорів суборенди за
взаємною згодою сторін.

Позивач в своєму листі за вих. № 576 від
07.05.13р. не погодився на дострокове
розірвання договору суборенди за
взаємною згодою сторін, а повідомив, що
погодив умови дострокового розірвання
договору суборенди лише в частині
пільгового, тобто скороченого терміну,
і надання можливості щодо невиконання
умов п. 7.3. договору суборенди, а саме, що
позивач не вимагає від відповідача
приведення суборендованих приміщень в
первинний стан. В цьому ж листі позивач
принципово наполягав на сплаті штрафу,
передбаченого у разі дострокового
розірвання договору суборенди за
ініціативою відповідача. Крім того,
позивач в листі зазначив про те, що
сумою штрафу покриваються витрати на
проведення ремонтних робіт в
приміщеннях та простій приміщення в
зв'язку з пошуком нових суборендарів.

Відповідач скористувався наданим йому
правом щодо дострокового припинення
дії договору суборенди, а позивач в
свою чергу скористався наданим йому
правом щодо отримання штрафу за
дострокове припинення дії договору
суборенди з ініціативи відповідача;
передбачений договором суборенди
штраф у розмірі 101 976,44 грн. є свого роду
страховкою позивача від понесених
збитків у випадку дострокового
розірвання відповідачем договору
суборенди, оскільки при укладанні
вказаного договору позивач сподівався
на отримання прибутку у вигляді
орендної плати аж до 08.05.15р. Також,
позивач не міг примусити відповідача
продовжувати суборендувати
приміщення, тому він виконав умови
договору суборенди щодо його
одностороннього розірвання і
запропонував відповідачу закінчити
правовідносини не порушуючи права
жодної зі сторін відповідно до умов
укладеного між сторонами договору
суборенди, тобто цивілізованим шляхом.
Отже, укладений між сторонами договір
суборенди № 83-К від 11.04.12р. є чинним,
дійсним, укладеним, виконаним.

Штраф, передбачений п. 12.5. Договору є
правомірним, оскільки сторони при
підписанні й виконанні договору
усвідомлювали його правомірність та
дійсність, що також підтверджується
положеннями законодавства.

Частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України передбачено, що у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг). Стаття 627 ЦК
України встановлює принцип свободи
договору: відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Тому положення п. 12.5.
повністю відповідають вимогам
законодавства та внутрішній волі
сторін при підписанні договору та його
виконанні.

Думка відповідача про те, що сторони
погодили двостороннє дострокове
припинення дії договору без
застосування штрафних санкцій та
розповсюдження положень законодавства
про оферту й акцепт при укладенні
договору на правовідносини сторін щодо
припинення договірних відносин є
хибною.

Відповідачем не надано доказів щодо
згоди позивача на двостороннє
припинення договору. Складення
сторонами акту повернення приміщення
не є згодою позивача та не свідчить про
погодження двостороннього припинення
дії договору. Частиною 2 ст. 795 ЦК
України передбачено, що повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється. Умовами п. 7.3. договору
також передбачено, що у випадку
припинення дії цього договору,
відповідач зобов'язаний протягом 3
(трьох) календарних днів повернути
орендарю (позивачу) приміщення в
первинному стані (відповідно до
базового ремонту приміщення), для чого,
у випадку необхідності, суборендар
(відповідач) зобов'язаний здійснити
ремонтні роботи для приведення
приміщення в первинний стан, а орендар,
в свою чергу, повинен прийняти вказане
приміщення по акту прийому-передачі п
приміщення. Приміщення вважається
поверненим з моменту підписання Акту
прийому-передачі приміщення. Орендна
плата та плата за сервісне
обслуговування приміщення
нараховуються до дати повернення
приміщення (включаючи день підписання
Акту прийому-передачі).

Той факт, що акт приймання-передачі
приміщення був підписаний сторонами
через один місяць після отримання
даного листа позивачем, а не через два,
як визначено договором, не є належним
підтвердженням згоди позивача на
дострокове припинення дії договору, а
лише підтвердженням порушення зі
сторони відповідача п. 16.5 договору, яке
передбачає, що суборендар має право в
односторонньому порядку припинити дію
договору, з обов'язковим наданням
орендарю письмового повідомлення за
два місяці.

Отже, підписання позивачем акту
прийому - передачі (повернення)
приміщення з суборенди не свідчить про
його погодження на двостороннє
припинення договору, а є лише належним
виконанням позивачем вимог закону та
договору та акт підписаний позивачем з
метою уникнення понесення ще більших
збитків (подальше нарахування
відповідачу орендної плати та
сервісних послуг, які відповідач і так
не мав змоги оплачувати). Твердження
відповідача щодо наявності
двосторонньої згоди на розірвання
договору достроково не відповідає
обставинам справи, оскільки,
відповідно до п. 16.11 договору "Всі
додатки, зміни та доповнення до цього
договору здійснюються тільки у
письмовій формі та визнаються
невід'ємною частиною договору з
моменту їх підписання уповноваженими
представниками обох сторін", однак
сторонами жодних додаткових угод про
скорочення строку оренди приміщення не
укладалось, що свідчить про хибність
позиції апелянта в цій частині.

Суд відхиляє твердження відповідача,
що він надіслав оферту на укладення
"договору про припинення договору",
оскільки у правовідносинах сторін
йдеться про припинення договору
суборенди, а не про укладення нового
договору. Позивач не надавав своєї
згоди на двостороннє припинення
договору суборенди, а лише на виконання
договору прийняв приміщення з
суборенди.

Стаття 181 Господарського кодексу
України встановлює загальний порядок
укладання господарських договорів та
передбачає, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках. За
наявності заперечень щодо окремих умов
договору сторона, яка одержала проект
договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором. У разі якщо сторони не
досягли згоди з усіх істотних умов
господарського договору, такий договір
вважається неукладеним (таким, що не
відбувся).

З правовідносин сторін вбачається, що
існує один укладений господарський
договір - договір суборенди та
відбулося розірвання договору з
ініціативи відповідача. Договору про
припинення договору суборенди за
згодою сторін сторонами не укладено,
єдиного документу про це відповідачем
не надано, згода позивача на це
відсутня, сторони не досягли істотних
умов щодо двостороннього розірвання
договору суборенди. Крім того,
матеріалами справи підтверджено, що
позивач не надав згоди на двостороннє
розірвання договору, та міг надати таку
згоду. Оскільки відповідач прострочив
оплату і орендної плати і сервісних
послуг, то позивач мав право
застосувати штраф, передбачений п. 12.5.
договору. Тому вважаємо, що в
правовідносинах сторін в будь-якому
випадку до застосування підлягає п. 12.5.
договору про сплату штрафу.

Необґрунтованим є твердження
відповідача про те, що позивач не надав
рахунки на оплату сервісних послуг та
акти прийому - передачі сервісних
послуг. Позивач надавав рахунки та акти
під розпис представнику відповідача,
так як і в попередні місяці суборенди,
за які здійснена оплата та не виникало
питань щодо вручення рахунків.

Відповідно до абзацу 2 п. 2.2. договору
суборенди, у випадку неотримання
рахунку або його втрати до моменту
проведення оплати по ньому, відповідач
зобов'язаний сплачувати платежі згідно
отриманого рахунку за попередній
період або, за його відсутності - згідно
умов договору, та в строк до 3 (трьох)
календарних днів до закінчення строків
для сплати, передбачених п. 1.4.3., п. 3.1.
договору письмово звернутись до
позивача з проханням надати рахунок
повторно. Після отримання рахунку за
таким зверненням відповідач
зобов'язаний протягом 3 (трьох)
банківських днів з моменту отримання
рахунку сплатити на користь позивача
різницю між фактично сплаченою сумою
та сумою, що зазначена в наданому
позивачем рахунку. У випадку
відсутності звернення відповідача до
позивача щодо повторного надання
рахунку/рахунків у передбачений вище
термін, вони вважаються такими, що
отримані відповідачем в повному обсязі
та підлягають оплаті згідно умов
договору. Тому в будь-якому випадку
рахунки вважаються отриманими
відповідачем.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що
суборендар, не пізніше 5 (п'ятого) числа
місяця, наступного за поточним
(розрахунковим) повертає один
підписаний примірник акту орендарю.
Якщо протягом зазначеного строку
суборендар не поверне підписаний акт
або не направить мотивованої претензії
щодо якості послуг, послуги вважаються
наданими належним чином. Наявність
мотивованої претензії не звільняє
суборендаря від оплати сервісних
послуг в строк, встановлений договором.

Відповідач не направив позивачу жодних
повідомлень про неотримання актів, не
надав підписаного акту, мотивованої
претензії щодо якості послуг, вимоги
про обґрунтування зміни плати за
сервісне обслуговування згідно п. 3.3.
договору, тому послуги вважаються
наданими належним чином та підлягають
оплаті.

В пункті 3.4. договору зазначений
попередній розрахунок експлуатаційних
послуг за винятком спожитої
електроенергії, та зазначається, що ця
сума коригується в порядку,
передбаченому договором. Тому розмір
сервісних послуг, наданих відповідачу,
є обґрунтованим і правомірним,
підтвердженим матеріалами справи.

Ніякого задвоєння сервісних послуг, як
вважає відповідач, немає. Так, в
залежності від періоду нарахування
сервісних послуг їх вартість може
змінюватись, що відображається у
виставлених на оплату рахунках. Сума
плати за сервісне обслуговування
залежить від зміни місячного обсягу
спожитих послуг та від тарифів на
послуги.

Позивач правомірно нараховував
сервісні послуги, відповідач приймав
їх протягом всього строку суборенди,
користувався ними, не висловлював
претензій, погоджувався з ними при
підписанні договору, тому їх стягнення
є правомірним.

Відповідач наполягає на неможливості
застосування штрафу за розірвання
договору, передбаченого п. 12.5. договору,
оскільки, як він вважає, відсутнє
порушення відповідачем господарського
зобов'язання (правопорушення у сфері
господарювання), що є наслідком
відсутності підстав для застосування
до відповідача штрафних санкцій, також
не доведено позивачем отримання
збитків / розміру збитків.

Як зазначено вище, Цивільним кодексом
України передбачено принцип свободи
договору.

Частиною 2 ст. 546 Цивільного кодексу
України визначено, що договором або
законом можуть бути встановлені інші
види забезпечення виконання
зобов'язання.

Способи забезпечення виконання
зобов'язання покликані охороняти
інтереси менш захищеної сторони за
договором - кредитора шляхом
покладення додаткового
зобов'язального обтяження на боржника
та/або на третю особу. Тобто, у разі
невиконання або неналежного виконання
умов договору на боржника покладається
додаткова відповідальність.
Необхідність використання способів
забезпечення виконання зобов'язань
пояснюється тим, що кредитор завжди мав
суттєвий інтерес в тому, щоб бути
впевненим у виконанні боржником
зобов'язання, і в тому, щоб забезпечити
собі відшкодування збитків, на які він
має право у разі невиконання
зобов'язання, а також кредитор завжди
зацікавлений в тому, щоб спонукати
боржника до своєчасного виконання
зобов'язання під страхом невигідних
для боржника наслідків у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання. Під способами
забезпечення виконання зобов'язань
розуміється використання не лише прямо
визначених способів забезпечення,
таких як неустойка, порука, завдаток,
застава, гарантія та притримання, а і
тих, які визначені самими сторонами в
договорі.

В даному випадку штраф, передбачений п.
12.5. договору, мав забезпечити виконання
відповідачем умов договору протягом
всього строку суборенди, позивач
розраховував отримувати орендну плату
за весь час строку суборенди
приміщення. Проте відповідач в
односторонньому порядку припинив
договір та повинен понести
відповідальність за таке його
розірвання.

Правопорушення відповідача полягає у
достроковому розірванні договору, у
порушенні зобов'язань оплати орендної
плати, сервісних послуг. Оскільки п. 12.5.
договору передбачений саме штраф, то
позивачу не потрібно доводити розмір
збитків, договором передбачений розмір
штрафу; поняття «збитки» та «штрафні
санкції» не є тотожними.

Статтею 624 Цивільного кодексу України
передбачене регулювання збитків і
неустойки: якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків. Договором може бути
встановлено обов'язок відшкодувати
збитки лише в тій частині, в якій вони
не покриті неустойкою. Договором може
бути встановлено стягнення неустойки
без права на відшкодування збитків або
можливість за вибором кредитора
стягнення неустойки чи відшкодування
збитків.

Штрафними санкціями в розумінні ч. 1 ст.
230 Господарського кодексу України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частина 1
ст. 232 ГК України встановлює: "якщо за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання встановлено штрафні
санкції, то збитки відшкодовуються в
частині, не покритій цими санкціями".

Порушення правил здійснення
господарської діяльності, в даному
випадку, полягає в односторонньому
достроковому розірванні договору з
ініціативи відповідача.

Отже, якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку (штраф, пеню), то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків; встановлений п. 12.5. договору
штраф підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків; обмежень щодо застосування
штрафних санкцій договір не містить;
позовні вимоги полягають у стягненні
санкцій, а не збитків. Отже, зазначені
відповідачем доводи є
необґрунтованими, безпідставними та
ставлять за мету уникнення від
відповідальності та затягування
сплати боргу.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11, ст. 626 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу
України до договору піднайму
(суборенди) застосовуються положення
про договір найму (оренду).

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Аналогічні норми містяться у ст. 283
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України, за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Якщо розмір плати не встановлений
договором, він визначається з
урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин, які мають істотне
значення. Плата за користування майном
може вноситися за вибором сторін у
грошовій або натуральній формі.
Форма плати за користування майном
встановлюється договором найму.

У відповідності із ч. 3 ст. 285
Господарського кодексу України
орендар, зокрема, зобов'язаний
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

Стаття 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна", який
розповсюджується на спірні
правовідносини, встановлює обов'язок
орендаря вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу
України орендна плата - це фіксований
платіж, який орендар сплачує
орендодавцю незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності.
Частина 4 цієї статті визначає, що
строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
вiд зобов'язання або одностороння змiна
його умов не допускається, якщо iнше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином вiдповiдно до умов договору та
вимог цього Кодексу, iнших актiв
цивiльного законодавства. Якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, та перевіривши
розрахунки позивача, судом
встановлено, що розрахунок по орендній
платі, сервісним обслуговуванням
приміщення та штрафам відповідають
вимогам чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу
позивача щодо стягнення
заборгованості по орендній платі за
травень 2013 року в розмірі 3 366,02 грн.,
плату за сервісне обслуговування
приміщення з квітня по травень 2013 року
в сумі 20 910,60 грн., штраф за дострокове
розірвання договору в односторонньому
порядку в розмірі 101 976,44 грн. та штраф за
прострочення сплати за сервісні
послуги в розмірі 6 273,18 грн. слід
визнати обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Викладене є підставою для задоволення
позовних вимог у повному обсязі. Судові
витрати по справі слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 551, 599, 610, 611,
612, 759, 762 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 193, 218, 285, 283 Господарського
кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мобілочка" (49600,
м. Дніпропетровськ, вул.
Плеханова, буд. 16; п/р № 2308 в ПАТ
"ПриватБанк", МФО 305299, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Форум-Менеджмент
Груп" (04073, м. Київ, пр. Московський, 9; п/р
5201 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО 300346, ) - 3 366 (три тисячі триста
шістдесят шість) грн. 02 коп.
заборгованість по орендній платі, 20 910
(двадцять тисяч дев'ятсот десять) грн. 60
коп. заборгованість по сплаті за
сервісне обслуговування приміщення, 101
976 (сто одна тисяча дев'ятсот сімдесят
шість) грн. 44 коп. штраф за дострокове
розірвання в односторонньому порядку, 6
273 (шість тисяч двісті сімдесят три) грн.
18 коп. штраф за прострочення сплати за
сервісні послуги, 2 650 (дві тисячі
шістсот п'ятдесят) грн. 52 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя І.Ю. Дубінін Повне рішення
складено 25.02.14р.