КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. Справа№ 910/13868/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Хрипуна О.О.

За розглядом апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
на рішення Господарського суду міста
Києва від 03.10.2013р. у справі № 910/13868/13
(суддя Ващенко Т.М.)

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія

«Київміськбуд»

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

про стягнення боргу та
зобов'язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача (скаржник):

Мудрак Ю.І. (довіреність від 24.12.2013р. №
00185/0/14-13)

від відповідача: ОСОБА_2

В судовому засіданні присутній ОСОБА_4
довіреність якого на представництво
інтересів відповідача не засвідчена
нотаріально (ч. 5 ст. 28 ГПК України, п. 1.8
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.10.2013р. у задоволені позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд» про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 63 190, 40
грн. та зобов'язання звільнити
приміщення, відмовлено.

Ухвалою суду від 14.01.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд» у
якій, скаржник просив скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 03.10.2013р. та прийняти нове, яким
задовольнити позов ПАТ «ХК
«Київміськбуд» до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
боргу та звільнення займаного
приміщення, у повному обсязі. У зв'язку
із зміною складу суду, апеляційну
скаргу прийнято до провадження ухвалою
від 26.02.2014р., якою розгляд скарги
ухвалено здійснювати в судовому
засіданні 26.02.2014р. про яке сторони
повідомлені належним чином.

Судом розглянуто заяву подану
Публічним акціонерним товариством
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
про залучення до участі у справі
третьою особою без самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
Дочірнє підприємство «Екос» по
експлуатації та ремонту житлового
фонду та об'єктів соціально-побутового
призначення, у задоволенні якої
відмовлено через відсутність підстав
вважати, що рішення з господарського
спору у даній справі може вплинути на
права або обов'язки зазначеної
юридичної особи щодо однієї з сторін
спору.

Підстави заявленого до відповідача
позову викладені позивачем у позовній
заяві, а твердження про те, що у разі
відмови у задоволенні позову
відповідач матиме заборгованість
відносно ДП «Екос» не свідчить про
необхідність залучення останнього
третьою особою у даній справі, оскільки
підприємство є самостійною юридичною
особою, вправі реалізовувати свої
права та обов'язки в межах чинного
законодавства та незалежно від
результатів розгляду спору між ПАТ «ХК
«Київміськбуд» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2.

Згідно викладеного в апеляційній
скарзі, суд дійшов неправильного
висновку про те, що позивачем не надано
доказів фактичного користування
відповідачем приміщенням, оскільки за
умовами договору оренди у разі
закінчення терміну дії договору
відповідач зобов'язаний повернути
позивачу об'єкт за актом
приймання-передачі (п. 8.1) і саме на
відповідача покладається обов'язок
доведення факту звільнення приміщення.

Необґрунтованим вважає скаржник і
висновок суду про те, що вимога
позивача про звільнення нежитлового
приміщення є похідними від вимог про
стягнення грошових коштів, посилаючись
при цьому на положення ст. 321, 387 ЦК
України які передбачають захист права
власності.

Відповідачем до справи подано відзив
на апеляційну скаргу, у якому останній,
згідно наведеного ним обґрунтування
просив відмовити ПАТ «Холдингова
компанія «Київміськбуд» у задоволенні
його апеляційної скарги на рішення
Господарського суду м. Києва від
03.10.2013р. по справі № 910/13868/13 в повному
обсязі.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи пояснення представників
сторін та доводи скаржника викладені в
апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування оскаржуваного рішення
виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, не
заперечується сторонами та
встановлено під час розгляду справи
судом першої інстанції, що на умовах
укладеного 15.08.2011 року між Дочірнім
підприємством «Екос» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 договору
оренди нежитлових приміщень АДРЕСА_1.

Акт приймання-передачі приміщення
складений датою 15.08.2011р., що свідчить
про виконання умов договору (п. 3.2, 3.3)
щодо передачі майна в оренду.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що відповідач не
виконав свої зобов'язання за договором
зі сплати орендної плати за період з
січня по червень 2013 року, внаслідок
чого орендар зобов'язаний також
сплатити неустойку на підставі ст. 785 ЦК
України та умов договору.

Згідно п. 4.1 договору термін оренди
становить до 31.12.2012р., орендодавцем
(наймодавцем), а отже стороною, на
користь якої має бути виконано
зобов'язання щодо повернення
приміщення з оренди та сплати орендної
плати за договором є Дочірнє
підприємство «Екос».

В силу положень закону (ч. 1 ст. 770 ЦК
України) у разі зміни власника речі,
переданої у найм, до нового власника
переходять права та обов'язки
наймодавця.

Витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно підтверджено
реєстрацію права власності на будівлю
спорткомплексу за адресою АДРЕСА_1 за
Публічним акціонерним товариством
«Київміськбуд» на підставі свідоцтва
про право власності САЕ № 777915 від
19.10.2012р..

Таким чином, права та обов'язки
наймодавця за договором оренди № 37 від
15.08.2011р. перейшли до ПАТ «Холдингова
компанія «Київміськбуд», яке є
засновником ДП «Екос». Останнє, в свою
чергу, з 20.12.2012р. перебуває в стані
припинення за рішенням засновника,
запис щодо чого міститься у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(залучений до матеріалів справи станом
на 28.01.2014р.).

Згідно положень ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини; а зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку (ст.
509 ЦК України).

Зобов'язальні відносини на
законодавчому рівні регулюються
розділом 1 книги п'ятої ЦК України,
вимоги до виконання зобов'язання
вміщені у главі 48 ЦК України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 527 ЦК
України, кожна із сторін у зобов'язанні
має право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

У п. 8.1 договору оренди, сторони
передбачили, що після закінчення
терміну оренди, орендар зобов'язаний
протягом 3 календарних днів повернути
приміщення орендодавцю згідно акту
приймання-передачі.

Як те правильно встановлено судом
першої інстанції, зміни в договір
оренди № 37 від 15.08.2011р. стосовно зміни
орендодавця внесені не були, при цьому
відсутні також докази того, що ПАТ «ХК
«Київміськбуд» було повідомлено
орендаря (відповідача) про зміну
власника орендованого ним приміщення у
строк до закінчення погодженого
терміну оренди (31.12.2012р.).

В свою чергу, відповідачем до
матеріалів справи представлено лист
отриманий ним від ДП «Екос» за вих. № 1781
від 08.10.2012р. (аркуш справи 97), у якому
зазначалося що на виконання
Розпорядження Виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) від
12.09.2012р. № 1605 ДП «Екос» передає
житловий фонд підприємства до
комунальної власності територіальної
громади міста, та у зв'язку із зміною
власника приміщення, повідомляє про
заміну сторони орендодавця, орендарю
запропоновано звернутись до районної
адміністрації м. Києва для підписання
додаткової угоди про заміну сторони.

Таким чином, до закінчення терміну
оренди по договору (31.12.2012р.) чим
обумовлено виникнення зобов'язання
орендаря повернути приміщення за актом
приймання-передачі (п. 7.2.1, п. 8.1
договору), орендодавцем по договору
здійснено повідомлення орендаря про
те, що будинок у якому орендується
приміщення передано до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва, і задля підписання
додаткової угоди йому необхідно
звернутися до районної державної
адміністрації.

За наданими підприємцем поясненнями,
маючи намір вирішити питання щодо
укладення договору з новим власником
приміщення, враховуючи закінчення
терміну оренди за укладеним 15.08.2011р.
договором, останній намагався
встановити хто є уповноваженою особою
виступати орендодавцем приміщення,
однак у ДП «Екос», до якого звертався
відповідач, зокрема при отриманні
листа підприємства за вих. № 2323 від
27.11.2012р., його було повідомлено, що
підприємство ліквідується, і не
вирішує питання по договорах оренди.

Документальним підтвердженням
вчинення відповідних дій відповідачем
є лист-відповідь за вих. № 20/5/3-12 від
24.12.2012р. (аркуш справи 99), де зазначалось
про відсутність виразної відповіді про
подальшу оренду приміщення після
зустрічей 07 та 15 грудня 2012р. (відмітка
про отримання листа ДП «Екос»
реєстровий вхідний № 2916 за 24.12.2012р.), а
також складений з ДП «Екос» акт
звіряння взаємних розрахунків станом
на 08.11.2012р..

Предметом заявленого ПАТ «ХК
«Київміськбуд» позову є стягнення
заборгованості по орендній платі за
січень - червень 2013 року, що нарахована
згідно положень договору, зокрема на
підставі п. 9.6 договору.

В свою чергу, термін дії оренди за
вказаним договором закінчився 31.12.2012р.,
при цьому жодних належних доказів
користування відповідачем приміщенням
у період січень - червень 2013р. матеріали
справи не містять, уся переписка сторін
за період 2013р. (листи відповідача -
аркуш справи 125-130 та листи позивача -
аркуш справи 31-33) стосується укладення
нового договору оренди та не містить
відомостей про використання
нежитлового приміщення орендарем
після закінчення строку дії договору.

Отже, враховуючи приписи ст. 33, 34, 43 ГПК
України, за розглядом спору між
сторонами судом підтверджується факт
нескладання (відсутності) акту
повернення приміщення з оренди в
порядку передбаченому п. 8.1 договору.

Нескладання акту не може бути доказом
того, що після закінчення терміну
орендар не звільнив приміщення та
продовжував ним користуватись, зокрема
при встановленні наступних обставин
справи.

Орендар, після закінчення терміну дії
оренди 31.12.2012р., у випадку звільнення
орендованого приміщення не мав
можливості виконати зобов'язання
належному кредитору, і зазначені
обставини ним доведені (його було
повідомлено про передачу приміщення до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, а попередній
орендодавець уникав вирішення з ним
питань по приміщенню при зверненнях
підприємця.

При цьому, судом враховуються доводи
скаржника щодо відсутності належних
доказів повернення приміщення з
оренди, натомість умовами договору в
частині виконання зобов'язання щодо
повернення приміщення з оренди у п. 8.2
передбачено, що повернення приміщення
здійснюється двосторонньою комісією,
що складається з уповноважених
представників сторін і оформляється
актом приймання-передачі; у випадку
ухилення орендаря від підписання акту
приймання-передачі з оренди,
орендодавець має право в
односторонньому порядку підписати
вказаний акт, при цьому приміщення буде
вважатись переданим з оренди.

Наведені положення договору, надають
орендодавцю право на підписання акту
приймання-передачі з оренди в
односторонньому порядку у випадку
ухилення орендаря від його підписання,
в свою чергу, право вимоги доказів того,
що обов'язок виконується належним
боржником (право вимагати доказів
повернення приміщення з оренди) прямо
обумовлено приписами ст. 527 ЦК України,
відповідно сам позивач несе ризик
наслідків непред'явлення такої вимоги
відповідачу після закінчення терміну
дії договору оренди.

Представленим до матеріалів справи
передавальним актом № 1 від 28.02.2013р.
підтверджено, що правонаступником щодо
всього майна, усіх прав та обов'язків ДП
«Екос» за передавальним актом є
Публічне акціонерне товариство
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
(зокрема, відповідно до додатку № 1 до
передавального акту, таким майном є і
об'єкт по вул. Зої Гайдай, 2-А), і саме з
указаної дати між ПАТ «ХК
«Київміськбуд» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 мають місце
відносини по укладенню нового договору
оренди з новим власником приміщення
(переддоговірні відносини), які не є
предметом розгляду у даній справі.

Таким чином, виходячи з підстав
заявленого позову (стягнення орендної
плати згідно умов договору оренди № 37
від 15.08.2011р.) при встановленому факті
закінчення терміну оренди по договору
31.12.2012р., недоведенні позивачем
обставин здійснення користування
приміщенням в періоді січень - червень
2013р., за відсутності доказів які б
вказували на ухилення орендаря від
виконання обов'язку щодо повернення
орендованого приміщення, та за
наявності доказів неможливості такого
виконання відповідачем у порядку та
строк передбачений п. 8.1, 8.2 після
закінчення терміну оренди, у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення орендної плати слід
відмовити.

За розглядом позову в частині
вирішення спору про зобов'язання
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
звільнити нежитлове приміщення, що
розташоване у будинку АДРЕСА_1 судом
першої інстанції відзначено про
необґрунтованість таких вимог,
оскільки в позовній заяві лише вказано,
що позовні вимоги по даній справі
випливають з одного договору оренди
при відсутності будь-якого наведення
підстав для заявлення такої вимоги до
відповідача.

У апеляційній скарзі, ПАТ «Холдингова
компанія «Київміськбуд» з посиланням
на норми ст. 321, 387 ЦК України щодо
захисту права власності, стверджує, що
позивач не може реалізувати своє право
власності на об'єкт нерухомості у
зв'язку з тим, що відповідач
користується ним без законної
підстави.

Наведені обгрунтування позивача
свідчать про обрання відповідного
способу захисту права власності,
зокрема шляхом звернення з
віндикаційним позовом до суду.

Зазначений спосіб захисту,
передбачений ст. 387 ЦК України,
застосовується в тому випадку, коли
власник фактично позбавлений
можливості володіти й користуватися
належною йому річчю, тобто коли річ
незаконно вибуває з його володіння.

У коментованій статті кодексу
зазначено, що позивачем за
віндикаційним позовом може бути
неволодіючий власник (фізичні і
юридичні особи, держава і
територіальні громади в особі
уповноважених ними органів), тобто
предметом доказування за такими
вимогами є належність спірного майна
саме позивачу, що при встановленні
факту перебування такого майна у іншої
особи є підставою для захисту права
власності позивача шляхом
витребування майна з незаконного
володіння на користь позивача.

Належність позивачу права власності на
будівлю спорткомплексу за адресою у м.
Києві по вул. Зої Гайдай 2-А, в якій
знаходиться приміщення, яке
орендувалось відповідачем по договору
від 15.08.2011р. підтверджено відповідними
правовстановлюючими документами
наявними у справі і зазначене право
власності не заперечується та
визнається відповідачем.

Відсутність акту повернення
приміщення з оренди за договором № 37
від 15.08.2011р. не позбавляє позивача
реалізації його повноважень як
власника вказаного майна, окрім того,
умовами договору прямо передбачено
можливість підписання такого акту в
односторонньому порядку самим
позивачем, при цьому приміщення буде
вважатись переданим з оренди в силу
умов договору (п. 8.2 договору).

В свою чергу, враховуючи обґрунтування
та підстави заявлених позивачем вимог,
суд відзначає, що згідно з положеннями
ст. 391 ЦК України, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном (негаторний
позов).

Однією з особливостей цього позову, як
правило, є відсутність спорів з приводу
належності позивачу майна на праві
власності чи іншому титулі, що має
місце за обставин встановлених під час
розгляду даної справи, оскільки
відповідачем не заперечується право
власності позивача у відношенні
відповідного приміщення.

Умовою застосування негаторного
позову має бути, також, відсутність між
позивачем і відповідачем договірних
відносин, адже в разі наявності таких
відносин власник здійснює захист
порушеного права власності
зобов'язально-правовими засобами. Факт
відсутності укладеного у
встановленому порядку договору оренди
щодо приміщення, яке орендувалось
відповідачем згідно договору від
05.08.2011р. покладений позивачем в
підстави заявлених ним вимог.

Позивачем негаторного позову може бути
власник або титульний володілець, у
якого знаходиться річ і щодо якої
відповідач ускладнює здійснення
повноважень користування або
розпорядження, а відповідачем - лише та
особа, яка перешкоджає позивачеві у
здійсненні його законного права
користування чи розпорядження річчю.

У коментованій статті кодексу
зазначено, що предмет негаторного
позову становитиме вимога володіючого
майном власника до третіх осіб про
усунення порушень його права
власності, що перешкоджають йому
належним чином користуватися,
розпоряджатися цим майном тим чи іншим
способом (шляхом звільнення виробничих
приміщень власника від неправомірного
перебування у них майна третіх осіб,
виселення громадян з неправомірно
займаних жилих приміщень власника,
знесення неправомірно збудованих
споруд, накладення заборони на
вчинення неправомірних дій щодо майна
власника тощо).

Таким чином, за наведеного позивачем в
апеляційній скарзі обґрунтування по
підставах заявленої вимоги про
зобов'язання звільнити приміщення, при
встановлених обставинах належності
реалізації повноважень власника саме
позивачу подання віндикаційного
позову (ст. 387 ЦК України) не відповідає
визначеному законом способу захисту
порушеного права.

Належних доказів порушення
відповідачем права власності позивача
на приміщення, яке було об'єктом оренди
по договору від 05.08.2011р., перебування
відповідача у цьому приміщенні станом
на час розгляду спору, наявність його
майна у цьому приміщенні чи інших
обставин які б свідчили про порушення у
реалізації прав позивача як власника
приміщення, матеріали справи не
містять.

Доводи апелянта викладені у
апеляційній скарзі, не свідчать про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи оскільки, згідно
положень ст. 43 ГПК України, судом першої
інстанції було надано належну оцінку
представленим доказам згідно
встановлених обставин справи,
внаслідок чого зроблено правильний
висновок про те, що при зверненні до
суду, позивач не довів порушення
відповідачем своїх прав і охоронюваних
законом інтересів.

За встановлених обставин справи, судом
першої інстанції правомірно
відмовлено у задоволенні заявленого
позивачем позову, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги ПАТ «Холдингова
компанія «Київміськбуд» та скасування
рішення Господарського суду м. Києва
від 03.10.2013 року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Холдингова
компанія «Київміськбуд» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 03.10.2013р. у справі №
910/13868/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/13868/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
Ю.Л. Власов

О.О. Хрипун