ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.02.2014
Справа № 905/1693/13-г

Господарський суд Донецької області у
складі судді Величко Н.В.

при помічнику судді Юрової Ю.С.

за участю представників

від позивача: Ластовенко Є.В. - за дов. №
08-81/01д від 08.01.2014р.

від відповідача: Масюріна Г.Ю. - за дов.
б/н від 10.01.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали

за позовом: Державного підприємства
«Макіїввугілля», м. Макіївка,

до відповідача: Державного
підприємства «Шахта № 13-БІС», м.
Макіївка,

про: стягнення 73.788.344,39 грн.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду
Донецької області знаходиться справа
за позовом Державного підприємства
«Макіїввугілля» до Державного
підприємства «Шахта № 13-БІС» про
стягнення заборгованості за
внутрішніми розрахунками у розмірі
73.788.344,39 грн.

На підтвердження позовних вимог надано
суду: наказ Мінвуглепрому України від
25.09.2007р. № 379, розподільчий баланс на
31.12.2007р., додатковий розподільчий
баланс на 18.04.2008р., розшифровки до
розподільчого балансу на 31.12.2007р.,
баланс ВП «Шахта № 13-БІС» на 31.12.2007р.,
повідомлення про виділ ВП «Шахта №
13-БІС», наказ № 146к/к від 12.12.2012р.,
претензії ДП «Макіїввугілля» № 08-81/93
від 24.02.2010р. та № 01-81/148 від 29.02.2012р.,
відповідь на претензію № 01-03/222 від
30.03.2012р., акти звірки взаємних
розрахунків від 01.11.2010р., від 18.11.2011р.,
від 20.11.2012р., повідомлення про закриття
рахунку 8430/980, статутні документи
підприємства, копії яких долучено до
матеріалів справи.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що надані позивачем
акти звірки взаєморозрахунків у якості
підтвердження існування
заборгованості не можуть бути доказом
по справі, оскільки акт звірки
взаєморозрахунків не відноситься до
первинних документів бухгалтерського
обліку. Відповідний акт є документом,
який містить вільні дані про
бухгалтерський облік проведених
операцій на підприємствах, проте він не
може враховуватись як належний доказ
проведення даних операцій та існування
заборгованості, а первинних документів
на підтвердження спірної суми боргу
позивач не надав.

Склад суду змінювався. Розпорядженням
голови господарського суду Донецької
області від 29.04.2013р. справу № 905/1693/13-г
передано судді Величко Н.В.

Ухвалою від 11.06.2013 р. провадження по
справі №905/1693/13-г було зупинено у
зв'язку з призначенням судової
економічної експертизи, проведення
якої доручено судовому експерту
Волошиній Тетяні Володимирівні.

Ухвалою суду від 14.01.2014р. провадження у
справі поновлено у зв'язку з
поверненням матеріалів справи
№905/1693/13-г разом з висновком
судово-економічної експертизи № 180/24
від 06.01.2014 р.

Дослідивши матеріали справи, суд
виходить з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п. 1 наказу Міністерства
вугільної промисловості України № 379
від 25.09.2007р. виділено зі складу
Державного підприємства
«Макіїввугілля» відокремлений
підрозділ «Шахта № 13-біс» та створено
на його базі Державне підприємство
«Шахта № 13 - БІС» (місцезнаходження м.
Макіївка, Донецька область, 86145).

Виконуючому обов'язки директора ДП
«Шахта № 13-БІС» було доручено прийняти
на баланс підприємства майно, майнові
права та зобов'язання відокремленого
підрозділу «Шахта № 13-БІС» за актами
приймання передачі на підставі
розподільчого балансу (п. 5 наказу).

Пунктом 8 цього наказу встановлено, що
ДП «Шахта № 13-БІС» є правонаступником
майнових прав та обов'язків ДП
«Макіїввугілля», пов'язаних з
діяльністю його відокремленого
підрозділу «Шахта № 13-БІС», згідно з
розподільчим балансом.

Згідно наявних у матеріалах справи
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АБ № 921527,
Довідки Управління статистики у м.
Макіївці серії АБ № 531593, відповідач
(Державне підприємство «Шахта № 13-БІС»)
зареєстровано як юридична особа
30.01.2008р. за № 1 005449.

Відповідно до розподільчого балансу
від 31.12.2007р. з розшифровкою, додаткового
балансу від 18.04.2008р., складеного між ДП
«Макіїввугілля» та ДП «Шахта № 13-БІС»,
та акту прийому передачі від 01.01.2008р.
відповідачу були передані активи та
пасиви виробничого підрозділу.

З наданих позивачем актів звірки
взаємних розрахунків від 01.11.2010р., від
18.11.2011р., від 20.11.2012р., заборгованість ДП
«Шахта № 13-БІС» перед ДП
«Макіїввугілля» станом на 01.11.2012р.
складає 73.788.344,39 грн.

Матеріали свідчать, що позивач
звертався до відповідача з претензіями
про погашення заборгованості за
розподільчим балансом, у тому числі
26.02.2010р., від 24.02.10р. та від 29.02.2012р.

У відповіді № 01-03/222 від 30.03.2012р. на
претензії позивача, відповідач
повідомив про їх відхилення через
сплив позовної давності.

Відмова у погашенні заборгованості з
боку відповідача спричинила спір у
даній справі.

Огляд норм чинного законодавства
свідчить про наступне.

Статтею 106 Цивільного кодексу України
встановлено, що злиття, приєднання,
поділ та перетворення юридичної особи
здійснюються за рішенням його
учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, а у випадках, передбачених
законом, - за рішенням суду або
відповідних органів державної влади.

Відповідно до статті 109 ЦК України
виділом є перехід за розподільчим
балансом частини майна, прав та
обов'язків юридичної особи до однієї
або кількох створюваних нових
юридичних осіб. До виділу
застосовуються за аналогією положення
частин першої, другої та четвертої
статті 105 та положення статей 106 і 107
цього Кодексу.

Виділ - це різновид створення юридичної
особи. Разом з тим створення юридичної
особи при виділі юридичної особи зі
складу юридичної особи, що існувала
раніше та продовжує існувати, виділ
передбачає правонаступництво. З
моменту реєстрації юридичної особи, що
створена шляхом виділу, вона стає
суб'єктом прав та обов'язків, що
перейшли до неї відповідно до
розподільного балансу.

Судом встановлено, що Державне
підприємство «Шахта № 13-БІС»
зареєстровано у встановленому чинним
законодавством порядку як юридична
особа 30.01.2008р. за № 1 005449, про що
свідчать наявні у матеріалах справи
Витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АБ № 921527,
Довідка Управління статистики у м.
Макіївці серії АБ № 531593.

Отже, відповідач став суб'єктом прав та
обов'язків, що перейшли до нього
відповідно до розподільного балансу.

Висновком судово-економічної
експертизи № 180/24 від 06.01.2014р., складеним
судовим експертом на виконання ухвали
від 11.06.2013 р. по справі №905/1693/13-г,
встановлено, що загальний розмір
заборгованості ДП «Шахта № 13-БІС»
перед ДП «Макіїввугілля» по рахунку 638
«Внутрішньогосподарські розрахунки»
по розрахункам за спожиту електричну
енергію, за матеріальні цінності,
роботи, послуги, з виплати заробітної
плати, оплати податків і зборів з
заробітної плати, оплати інших видів
розрахунків, документально
підтверджується у сумі 28.348.673,37 грн., у
т.ч. по періодам її утворення:
січень-грудень 2002р. у розмірі 4.202.173,00
грн., січень-грудень 2003р. у розмірі
4.203.307,00 грн., січень-грудень 2004р. у
розмірі 4.378.500,00 грн., січень-грудень 2005р.
у розмірі 4.466.241,00 грн., січень-грудень
2006р. у розмірі 4.738.017,00 грн.,
січень-грудень 2007р. у розмірі 6.360.435,37
грн.

Розмір заборгованості за складовими:

Даними наданих позивачем первинних та
зведених документів, облікових
регістрів бухгалтерського обліку,
загальний розмір заборгованості ДП
«Шахта № 13-БІС» перед ДП
«Макіїввугілля» по розрахункам за
спожиту електричну енергію,
документально підтверджується у сумі
25.448.053,00 грн., у т.ч. січень-грудень 2002р. у
розмірі 4.202.173,00 грн., січень-грудень 2003р.
у розмірі 4.203.307,00 грн., січень-грудень
2004р. у розмірі 4.378.500,00 грн.,
січень-грудень 2005р. у розмірі 4.466.241,00
грн., січень-грудень 2006р. у розмірі
4.738.017,00 грн., січень-грудень 2007р. у
розмірі 3.459.815,00 грн.

Даними наданих позивачем первинних та
зведених документів, облікових
регістрів бухгалтерського обліку,
загальний розмір заборгованості ДП
«Шахта № 13-БІС» перед ДП
«Макіїввугілля» по розрахункам за
матеріальні цінності, роботи, послуги,
з виплати заробітної плати, оплати
податків і зборів з заробітної плати,
оплати інших видів розрахунків за
період січень-грудень 2007р.
документально підтверджується у сумі
2.900.620,37 грн.

Відповідно до проведеного експертом на
підставі даних наданих позивачем
первинних та зведених документів,
облікових регістрів бухгалтерського
обліку, заборгованість ДП «Шахта №
13-БІС» перед ДП «Макіїввугілля» у
розмірі 45.439.671,02 грн. документально не
підтверджується.

Відповідно до ст.ст.41,42 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу. Висновок судового експерта
для господарського суду не є
обов'язковим і оцінюється
господарським судом за правилами,
встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
судову експертизу» судова експертиза -
це дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних
об'єктів, явищ і процесів, які містять
інформацію про обставини справи, що
перебуває у провадженні органів
дізнання, досудового та судового
слідства.

Висновок експерта є рівноцінним з
іншими видами доказів.

Метою оцінки є з'ясування можливості
використання даного висновку як
джерела фактів, на яких ґрунтується
вирішення справи по суті, і водночас
самих цих фактів як доказів. Як будь-які
інші докази, висновок експерта
оцінюється на предмет його
допустимості, належності,
достовірності і в сукупності -
достатності для вирішення справи.
Належність висновку експерта
визначається наявністю зв'язків
встановлених ним фактів і предмета
доказування. Для визнання висновку
експерта допустимим необхідно, щоб
висновок ґрунтувався на результатах
дослідження об'єктів, зібраних з
дотриманням відповідних процесуальних
вимог. Таким чином, визнавати чи
відхиляти експертний висновок - це
право господарського суду, який оцінює
його сукупно з іншими доказами за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді справи.

З огляду на матеріали справи суд
вважає, що Висновок судово-економічної
експертизи № 180/24 від 06.01.2014р. є належним
та допустимим, тому приймається судом
як доказ для вирішення справи.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується і відповідачем не
спростовано наявності загального
розміру заборгованості ДП «Шахта
№13-БІС» перед ДП «Макіїввугілля» по
розрахункам за спожиту електричну
енергію у сумі - 25 448 053,00 грн., у т.ч.:
січень-грудень 2002 р. у розмірі - 4 202 173,00
грн., січень-грудень 2003 р. у розмірі - 4 203
307,00 грн., січень-грудень 2004 р. у розмірі -
4 378 500,00 грн., січень-грудень 2005 р. у
розмірі - 4 466 241,00 грн., січень-грудень 2006
р. у розмірі - 4 738 017,00 грн.,
січень-грудень 2007 р. у розмірі - 3 459 815,00
грн., тому позовні вимоги підлягають
задоволенню саме в названому розмірі,
тобто, 25 448 053,00 грн.

В іншій частині позовних вимог слід
відмовити з огляду на те, що спори по
розрахункам з виплати заробітної
плати, оплати податків і зборів з
заробітної плати, оплати інших видів
розрахунків не підлягають розгляду в
господарських судах.

Враховуючи, що при наданні висновку
судовий експерт не визначив окремо за
кожною складовою заборгованість за
роботи та послуги, а визначив розмір
заборгованості та період виникнення з
урахуванням виплати заробітної плати,
оплати податків і зборів, загальною
сумою, тому в задоволенні вимог на суму
2 900 620,37 грн. слід відмовити за
необгрунтованістю.

Також суд відмовляє в задоволенні
залишкової суми, пред'явленої
позивачем 45 439 671,02 грн., як не
підтверджену жодним доказем.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі усіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на матеріали справи та норми
чинного законодавства господарський
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог частково.

Статтею 44 ГПК України до складу судових
витрат віднесено зокрема судовий збір
та суми, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарський судом.

Матеріали справи свідчать, що позивач
оплатив вартість судової економічної
експертизи у справі № 905/1693/13-г
платіжним дорученням № 3442 від 27.12.2013р.
на суму 135.000,00 грн.

Отже, суми, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи
відносяться до судових витрат та
підлягають розподілу за правилами,
передбаченими ст.49 ГПК України.
Зокрема, при частковому задоволенні
позову - на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82 - 84 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Державного
підприємства «Макіїввугілля» до
Державного підприємства «Шахта №
13-БІС» про стягнення заборгованості за
внутрішніми розрахунками у розмірі
73.788.344,39 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Шахта № 13-БІС» (86145, Донецька область,
м. Макіївка, вул. Чкалова, 1, )
на користь Державного підприємства
«Макіїввугілля» (86157, Донецька область,
м. Макіївка, пл. Радянська, 2, ) 25.448.053,00 грн. боргу по розрахункам
за спожиту електричну енергію та
витрати на сплату судового збору та
експертного дослідження у загальній
сумі 70.293,24 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили через
десять днів з дня його підписання та
може бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення підписано 18.02.2014р.

Суддя
Н.В. Величко

Надруковано 3 прим.:

1- у справу

2- позивачу

3- відповідачу