ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 лютого 2014 р. Справа №
903/7/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз", м. Луцьк

про стягнення 4 779 грн. 14 коп.

Суддя Шум М. С.

Представники:

від позивача: н/з

від відповідача: Гаврилюк Д. Ю.,
довіреність від 01.10.2013 року №1690/06-06

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22
ГПК України роз'яснено процесуальні
права та обов'язки учасників судового
процесу.

Суть спору: позивач - Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
просить стягнути з відповідача -
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" 4 779 грн. 14 коп. штрафних
санкцій згідно договору
купівлі-продажу природного газу
№14/2614/11 від 30.09.2011 року в т. ч. 1 725 грн. 87
коп. інфляційних втрат, 3 053 грн. 27 коп.
річних та судові витрати по справі.

Вимоги позивача обгрунтовані
порушенням відповідачем встановлених
договором купівлі-продажу природного
газу №14/2614/11 від 30.09.2011 року строків
виконання зобов'язань по оплаті
поставленого газу.

В судовому засіданні представник
відповідача подав клопотанням від
25.02.2014 року №371/06-06 про припинення
провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1
ст.80 ГПК України, посилаючись на те, що
28.01.2014 року між НАК «Нафтогаз України» і
ПАТ «Волиньгаз» було укладено
додаткову угоду №3, якою внесено зміни
до договору на купівлю-продаж
природного газу №14/2614/11 від 30.09.2011 року:
п.6.2. розділу 6 «Порядок та умови
проведення розрахунків» викладено в
такій редакції: «Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ за договором
здійснюється до 31.01.2014 року».

Згідно з пунктом 3 угоди №3 від 28.01.2014
року сторони домовилися про те, що ця
угода набуває чинності з моменту її
підписання, скріплення печатками та
поширює дію на відносини, що фактично
склалися між сторонами з 01.10.2011 року».

Позивач в судове засідання не з'явився,
хоча був вчасно та належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується,
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а. с. 32).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про розгляд справи за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника
відповідача та дослідивши матеріали
справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

30 вересня 2011 року між позивачем -
Національною акціонерною компанією
„Нафтогаз України" та відповідачем -
публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" був укладений договір
№14/2614/11 купівлі-продажу природного
газу (далі договір,а. с. 7-12).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з договору. Між
сторонами зобов'язання виникли з
договору №14/2614/11 від 30.09.2011 року.

Згідно п. п. 1.1, 2.1, 3.1, 5.1, 6.2, 11.1
договору позивач зобов'язується
передати у власність відповідача у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році природний
газ, а відповідач зобов'язується
приймати та оплачувати газ на умовах
цього договору. Позивач передає
відповідачу з 01 жовтня 2011 року по 31
грудня 2012 року газ в обсязі до 1303,800 тис.
куб. м. Право власності на газ
переходить від позивача до відповідача
в пунктах приймання-передачі. Ціни
визначені відповідно до затверджених
НКРЕ граничних рівнів роздрібних цін
на природний газ. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 14 числа наступного за
місяцем поставки газу з поточних
рахунків відповідача. Цей договір
набуває чинності з дати його укладення
і діє в частині реалізації газу з 01
жовтня 2011 року до 31 грудня 2012 року, а в
частині проведення розрахунків за газ -
до повного погашення заборгованості.

Сторони додатковими угодами
№№1, 2 від 30.09.2011 року, 31.01.2012 року
вносили зміни до п. 5.2 ст. 5 «Ціна газу»
договору (а. с. 11-12).

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
закону, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту та інших вимог, що звичайно
ставляться.

На виконання договору позивач поставив
протягом жовтня 2011 року - лютого 2012
року, а відповідач отримав природний
газ на суму 925 508 грн. 36 коп., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу ( а. с.
13-17 ).

Згідно виписки «Операції по ПАТ
«Волиньгаз» з 01.10.2011 року по 30.06.2013 року»
відповідач оплатив поставлений
природний газ повністю в сумі 925 508 грн.
36 коп. двома платежами: 383 998 грн. 89 коп. -
31.12.2011 року та 541 509 грн. 47 коп. - 30.04.2012
року (а. с. 19).

Оскільки, відповідач оплатив отриманий
газ з порушенням строків виконання
такого зобов'язання відповідно до п. 6.2
договору купівлі-продажу природного
газу №14/2614/11 від 30.09.2011 року, то ПАТ НАК
«Нафтогаз» звернувся до суду з
відповідною позовною заявою про
стягнення штрафних санкцій.

28.01.2014 року між НАК «Нафтогаз України»
і ПАТ «Волиньгаз» було укладено
додаткову угоду №3, якою внесено зміни
до договору на купівлю-продаж
природного газу №14/2614/11 від 30.09.2011 року:
абзац 2 п.6.2. розділу 6 «Порядок та умови
проведення розрахунків» викладено в
такій редакції: «Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ за договором
здійснюється до 31.01.2014 року»

Згідно з пунктом 3 угоди №3 від 28.01.2014
року сторони домовилися про те, що ця
угода набуває чинності з моменту її
підписання, скріплення печатками та
поширює дію на відносини, що фактично
склалися між сторонами з 01.10.2011 року».

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. п.3.1, 4.1 постанови
Пленум Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК
України, виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх оплаті, а
проценти річних - способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Оскільки укладенням угоди №3 від 28.01.2014
року сторони змінили термін
остаточного розрахунку за фактично
переданий газ до 31.01.2014 року та
передбачили, що дія такої угоди
поширюється на відносини, що фактично
складися між сторонами з 01.11.2011 року, то
підстав для припинення провадження у
справі немає, тому суд дійшов висновку,
що у задоволенні позову про стягнення
штрафних санкцій згідно договору
купівлі-продажу природного газу
№14/2614/11 від 30.09.2011 року за період з
листопада 2011 року по березень 2012 року
слід відмовити.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49,
82-85 ГПК України, -

вирішив:

У позові публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" до
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" про стягнення 4 779 грн. 14 коп.
відмовити.

Повний текст рішення

складений 25.02.2014 року

Суддя
М. С. Шум