КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2014 р.
справа№ 910/19297/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- Шпак Т.Г.

відповідача - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фудмаркет»

на рішення господарського суду м. Києва
від 28.11.2013 р.

у справі № 910/19297/13 (суддя - Полякова К.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Ерде Банк»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фудмаркет»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Ерде Банк» (далі - позивач)
звернулось з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фудмаркет» (далі - відповідач) про
стягнення заборгованості за надання
послуг по договору № 313/і на інкасацію
коштів від 13.12.2010 р. у розмірі 15 929,10 грн.
та 1 207,20 грн. пені.

Рішенням господарського суду м. Києва у
справі № 910/19297/13 від 28.11.2013 р. позовні
вимоги задоволено повністю, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фудмаркет» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Ерде Банк» 15929,10 грн.
вартість послуг інкасації та 1207,20 грн.
пені.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Києва від 28.11.2013
р., Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фудмаркет» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржуване рішення суду та
прийняти нове рішення про припинення
провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, що ним в порядку
ст. 601 ЦК України було проведено залік
зустрічних однорідних вимог, а тому між
сторонами відсутній предмет спору.
Крім того, ні нормами чинного
законодавства, ні договором, укладеним
між сторонами, не передбачено
обмеження щодо проведення зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/19297/13, а розгляд справи
призначено на 23.01.2014 р.

23.01.2014 р. у зв'язку з неявкою
представника відповідача розгляд
справи було відкладено до 13.02.2014 р.

В засідання суду, призначене на 13.02.2014
р., представник відповідача повторно не
з`явився, хоча був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
скарги, що підтверджується зворотним
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин
відсутності зазначеного представника
суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного
представника не перешкоджає розгляду
скарги. Подальше відкладення призведе
до затягування та порушення строків
розгляду скарги, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного та об'єктивного розгляду.
Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

13.12.2010 р. між Публічним акціонерним
товариством «Ерде Банк» (далі -
виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фудмаркет» (далі -
замовник) було укладено договір на
інкасацію коштів № 313/і (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець
власними силами і засобами в зазначені
дні та години проводить інкасацію
коштів замовника за адресою: Київська
обл., м. Українка, пр-т. Дніпровський, 15.

16.12.2011 р. сторонами було укладено
договір про внесення змін та доповнень
№ 2 до договору № 313/і на інкасацію
коштів, зокрема до п. 1.1 договору.

Згідно з вказаним пунктом договору
виконавець власними силами і засобами
в зазначені дні та години проводить
інкасацію коштів замовника за адресою:
Київська обл., м. Українка, пр-т.
Дніпровський, 15; м. Київ, вул. Генерала
Матикіна,1; Київська обл., смт. Козин,
вул. Золотоворітська, 93.

Як передбачено п. 1.2 договору,
виконавець доставляє готівку до
власної каси, здійснює перерахування
інкасованої виручки і забезпечує їх
своєчасний переказ, наступного після
інкасації робочого дня на поточний
рахунок замовника № 3315, відкритий
в ПАТ «ПУМБ», м. Київ МФО 322755, код 36387233, а
замовник зобов'язується своєчасно
оплачувати надані послуги у визначених
договором розмірах і термінах (строках)
та виконати інші свої зобов'язання,
визначені договором, в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.1 договору розмір
винагороди виконавцю за послуги, що
надаються замовнику, визначається
договірним тарифом, який
встановлюється по інкасації коштів - у
розмірі 2 000,00 грн. за кожний календарний
місяць, незалежно від кількості днів
користування послугами з одного пункту
інкасації. Якщо початок надання послуг
виконавцем не збігається з першим
робочим днем календарного місяця, то
сума винагороди за послуги, що
надавались виконавцем впродовж
неповного календарного місяця
розраховується, починаючи з першого
дня отримання послуг замовником, з
розрахунку вартості одного дня надання
послуг, помноженої на кількість днів
календарного місяця, в якому
надавались послуги.

Пунктом 4.2 договору сторони
передбачили, що виконавець
зобов'язується надавати замовнику до 5
числа місяця наступного за звітним
рахунок-фактуру із зазначенням суми
грошових коштів, що підлягають сплаті
замовником за звітний місяць, та в двох
примірниках акт про надані послуги за
звітний місяць.

Згідно з п. 4.3 договору замовник
зобов'язаний здійснювати оплату
наданого виконавцем рахунку-фактури до
20 числа включно, місяця що слідує за
звітним, шляхом перерахунку суми
коштів на рахунок виконавця,
зазначений у рахунку-фактурі.

Відповідно до п. 4.4 договору замовник
зобов'язується не пізніше 5 календарних
днів з моменту отримання 2-х
примірників акта про надані послуги за
звітний місяць, повернути виконавцю
один підписаний уповноваженою особою
замовника примірник акту про надані
послуги за звітний місяць.

29.05.2013 р. листом № 4243 від 29.05.2013 р. ПАТ
«Ерде Банк» повідомив відповідача про
наявність заборгованості у останнього
за договором № 313/і на інкасацію коштів
від 13.12.2010 р. у загальному розмірі 15 929,10
грн. та вимагав сплатити вказану
заборгованість у строк до 15.06.2013 р.

Вказаний лист було отримано
представником відповідача 31.05.2013 р., що
підтверджується повідомлення про
вручення поштового відправлення.

У відповідь на вказаний лист, ТОВ
«Фудмаркет» направив на адресу
позивача заяву про припинення
зобов'язання зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав.

В зазначеній заяві відповідач
повідомляє, що відповідно до рішення
Господарського суду м. Києва у справі №
5011-69/12633-2012 від 26.10.2012 р. та рішення
Господарського суду м. Києва у справі №
5011-33/12553-2012 від 29.10.2012 р. у ПАТ «Ерде Банк»
наявна заборгованість перед ТОВ
«Фудмаркет» на загальну суму 1 158 416,00
грн. та, посилаючись на ст. 601 ЦК України,
відповідач заявив про зарахування
зустрічних однорідних вимог на суму 23
071,10 грн.

12.06.2013 р. позивачем виставлено
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Фудмаркет»
рахунки-фактури:

- № 18 за послуги з інкасації за грудень
2011 року на суму 2711,10 грн.;

- № 19 за послуги з інкасації за травень
2012 року на суму 7088,00 грн.;

- № 20 за послуги з інкасації за серпень
2012 року на суму 6030,00 грн.;

- № 21 за послуги з інкасації за вересень
2012 року на суму 100 грн.

Листом № 4917 від 18.06.2013 р. ПАТ «Ерде Банк»
повторно звернулось до відповідача з
вимогою здійснити оплату наданих
послуг з інкасації коштів, відповідно
до виставлених рахунків-фактур у строк
до 27.06.2013 р.

У відповідь на вказаний лист, ТОВ
«Фудмаркет» 25.06.2013 р. знову направило
заяву про зарахування зустрічних
однорідних вимог на суму 23 071,10 грн. в
порядку ст. 601 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є, зокрема, договори та
інші правочини.

Як передбачено ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки, та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що позивач свої
зобов'язання за договором виконав,
послуги з проведення інкасації коштів
замовника надав, в той час як
відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором не виконав, послуги
виконавця не оплатив.

Враховуючи викладене, колегія
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що вимога позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором № 313/і на
індексацію коштів від 13.12.2010 р. у
розмірі 15 929,10 грн. є обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно доводів апелянта про те, що
ним в порядку ст. 601 ЦК України було
проведено залік зустрічних однорідних
вимог, а тому між сторонами відсутній
предмет спору, колегія зазначає
наступне.

09.01.2013 р. Національним банком України
прийнято рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію АТ
«ЕРДЕ БАНК».

10.01.2013 р. виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення № 3 про призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію Банку.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб у день отримання рішення
Національного банку України про
ліквідацію банку набуває прав
ліквідатора банку та розпочинає
процедуру його ліквідації відповідно
до Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» відносини, що виникають у зв'язку
із створенням і функціонуванням
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, виведенням неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків,
регулюються цим Законом, іншими
законами України, нормативно-правовими
актами Фонду та Національного банку
України.

Як передбачено ст. 602 ЦК України, не
допускається зарахування зустрічних
вимог: про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю; про стягнення
аліментів; щодо довічного утримання
(догляду); у разі спливу позовної
давності; в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» під час тимчасової
адміністрації не здійснюється,
зокрема, зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 та п. 3 ст. 46
вищевказаного Закону з дня призначення
Уповноваженої особи, строк виконання
всіх грошових зобов'язань банку
вважається таким, що настав, а вимоги за
зобов'язаннями банку, що виникли під
час проведення ліквідації, можуть
пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Також, відповідно до ст. 49 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» Уповноважена
особа припиняє приймання вимог
кредиторів після закінчення 30 днів з
дня опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію АТ «Ерде Банк».
Уповноважена особа здійснює заходи
щодо підготовки задоволення цих вимог,
зокрема складає перелік акцептованих
банком вимог кредиторів для
затвердження виконавчою дирекцією
Фонду. Після затвердження переліку
вимог кредиторів їх задоволення
здійснюється у порядку черговості,
визначеному статтею 52 цього Закону.

Отже, залік зустрічних однорідних
вимог між кредитором та боржником у
період здійснення ліквідаційної
процедури банку не може бути
проведений, оскільки це фактично є
погашенням вимог кредитора з
порушенням порядку, встановленого
нормами Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб» та
поза межами встановленої
ліквідаційної процедури.

Також, відповідно до ст. 49 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» будь-які вимоги,
що надійшли після закінчення цього
строку, вважаються погашеними, крім
вимог вкладників у межах гарантованої
суми відшкодування за вкладами.

Враховуючи те, що АТ «Ерде Банк»
припинив приймання вимог кредиторів
15.02.2013 р., а відповідач із заявою про
акцептування кредиторських вимог до
Уповноваженої особи у встановлений
строк не звернувся, тому кредиторські
вимоги вважаються погашеними.

За прострочення виконання грошового
зобов'язання, позивач нарахував та
просить суд стягнути з відповідача 1
207,20 грн. пені, зокрема:

- за грудень 2011 р. з 21.01.2012 р. по 21.07.2012 р. у
сумі 210,71 грн.

- за травень 2012 р. з 21.06.2012 р. по 21.12.2012 р. у
сумі 472,82 грн.

- за липень 2012 р. з 21.08.2012 р. по 21.02.2013 р. у
сумі 65,84 грн.

- за серпень 2012 р. з 21.09.2012 р. по 21.03.2013 р. у
сумі 450,32 грн.

- за вересень 2012 р. з 21.10.2012 р. по 21.04.2013 р.
у сумі 7,51 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 5.7 договору сторони
передбачили, що за прострочення
замовником визначеного договором
строку сплати винагороди за надані
послуги виконавцем в розмірі
визначеному договором, замовник
сплачує виконавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який сплачується
пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та ч. 2
ст. 343 ГК України обмежують граничний
розмір пені подвійною обліковою
ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати
той розмір, який установлено законом як
граничний, тобто за прострочення
платежу за договором може бути
стягнуто лише пеню, сума якої не
перевищує ту, що обчислена на підставі
подвійної облікової ставки
Національного банку України. Таку ж
правову позицію підтримує і Верховний
Суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у
справі № 25/187).

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що вимога позивача про
стягнення з відповідача пені у сумі 1
207,20 грн. є обґрунтованою, розмір її
перевірений судом, відповідає вимогам
чинного законодавства та умовам
укладеного договору.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що рішення
Господарського суду м. Києва від 28.11.2013
р. прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фудмаркет» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фудмаркет» залишити без задоволення,
рішення господарського суду м. Києва
від 28.11.2013 р. у справі № 910/19297/13 - без
змін.

2. Матеріали справи № 910/19297/13 повернути
до господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран