ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19.02.14 № 910/2515/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Полтавської прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, уповноваженої
представляти її інтетеси у спірних
правовідносинах, позивач:
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення У ДСНС
України у Полтавській області

до Компаніі ЮСЕІС СА (USEIS SA) в особі
"Представництво "ЮСЕІС СА"

про стягнення 26962,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Полтавська прокуратура з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Державної
служби України з надзвичайних
ситуацій, уповноваженої представляти
її інтетеси у спірних правовідносинах,
визначивши при цьому в якості позивача
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення У ДСНС
України у Полтавській області,
звернулась з позовом до Компаніі ЮСЕІС
СА (USEIS SA) в особі "Представництво "ЮСЕІС
СА" про стягнення 26962,44 грн. (позовна
заява № 79-212 вих. - 14 від 24.01.2014 р.).

Розглянувши подані матеріали, суд
дійшов висновку, що позовна заява № 79-212
вих. - 14 від 24.01.2014 р. і додані до неї
документи, які одержані Господарським
судом міста Києва 17.02.2014 р. (вх. № 2515/14),
підлягають поверненню Полтавській
прокуратурі з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері з наступних
підстав:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо
позовну заяву підписано особою, яка не
має права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано.

Відповідно до вимог ст. 54 ГПК України
позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Конституції
України, на прокуратуру України
покладається представництво
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно з абзацом четвертим частини
першої статті 2 ГПК господарський суд
порушує справи за позовами прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави. Частиною другою
згаданої статті передбачено, що у
позовній заяві прокурор самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, за відсутності ж
такого органу або відсутності у нього
повноважень зазначає про це в позовній
заяві.

Згідно із Рішенням Конституційного
Суду України від 08.04.99 № 3-рп/99 зі справи
за конституційними поданнями Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (далі - Рішення
Конституційного Суду України) (справа
№ 1-1/99 про представництво прокуратурою
України інтересів держави в
арбітражному суді), положення абзацу
четвертого частини першої ст. 2
Арбітражного (нині Господарського)
процесуального кодексу України у
контексті пункту 2 ст. 121 Конституції
України належить розуміти так, що
прокурори або їх заступники подають до
господарського суду позови саме в
інтересах держави, а не в інтересах
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх підпорядкування і
форм власності.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині
другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Згідно першого речення частини другої
статті 29 ГПК України, у разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах держави
в особі органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, зазначений орган
набуває статусу позивача.

Згідно п. 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. № 7 "Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам" (в
редакції тексту, викладеного у п. 6
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 16.01.2013
р. № 2 "Про внесення до деяких постанов
пленуму Вищого господарського суду
України доповнень і змін, що стосуються
участі прокурора у судовому процесі"),
господарський суд повинен оцінювати
правильність визначення прокурором
органу, на який державою покладено
обов'язок щодо здійснення конкретних
функцій у правовідносинах, пов'язаних
із захистом інтересів держави.
Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умовтивовуватися
прокурором. У випадках неправильного
визначення прокурором позивача, тобто
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах,
господарський суд на підставі п. 1 ч. 1
ст. 63 ГПК повертає таку позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду.

Як вбачається із тексту позовної заяви
прокурор визначив органом,
уповноваженими виконувати функції
держави у спірних правовідносинах -
Державну службу України з надзвичайних
ситуацій, втім у якості позивача
фактично визначив
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення У ДСНС
України у Полтавській області, тоді як
останній не є ані органом державної
влади, ані органом місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

При цьому суд звертає увагу що
обставини, викладені у позовній заяві
№ 79-212 вих. - 14 від 24.01.2014 р., грунтуються
на Договорі № 23-С/635 від 27.06.2012 р., який
був укладений саме між
Аварійно-рятувальним загоном
спеціального призначення
Територіального Управління МНС
України у Полтавській області (далі -
Аварійно-рятувальний загін) та
Компанією ЮСЕІС СА (USEIS SA), яка діє в
Україні через "Представництво "ЮСЕІС
СА"

Таким чином, фактично позов поданий в
інтересах окремо визначеної юридичної
особи - Аварійно-рятувального загону,
хоча у рішенні Конституційного Суду
України зазначено, що під поняттям
"орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах" визначається орган
державної влади чи місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

В порушення вищенаведеного, в позовній
заяві неправильно визначений позивач в
якості органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах.

Одночасно слід зазначити, що
визначений у заяві позивач має
підстави і можливості для
самостійного захисту своїх прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального
кодексу України викладено вимоги щодо
форми і змісту позовної заяви. Згідно з
пунктом 2 частини 2 названої статті
позовна заява повинна містити, зокрема,
найменування (для юридичних осіб)
сторін.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 90
Цивільного кодексу України юридична
особа повинна мати своє найменування,
яке містить інформацію про її
організаційно-правову форму.
Найменування установи має містити
інформацію про характер її діяльності.
Юридична особа може мати крім повного
найменування скорочене найменування.
Найменування юридичної особи
вказується в її установчих документах
і вноситься до єдиного державного
реєстру.

Фактично у позовній заяві вказано лише
скорочене найменування позивача
(Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення У ДСНС
України у Полтавській області).

Разом з тим, до позовної заяви додані
копії виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та довідки АА № 894620 з
ЄДРПОУ, відповідно до даних яких повним
найменуванням позивача є
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Управління
Державної служби України з
надзвичайних України у Полтавській
області.

Наведене свідчить про недодержання
вимог статті 54 Господарського
процесуального кодексу України та, в
свою чергу, є підставою для повернення
позовної заяви і доданих до неї
документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки в наведеній
нормі чітко вказано, що суддя повертає
позовну заяву і додані до неї документи
без розгляду, якщо у позовній заяві не
вказано повного найменування сторін,
їх поштових адрес.

При цьому судом враховано правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

За наведених обставин, позовна заява №
79-212 вих. - 14 від 24.01.2014 р. не може бути
прийнята до розгляду та підлягає
поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
Полтавській прокуратурі з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
без розгляду.

Суддя

О.В.Гумега