ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 р.
Справа № 914/413/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Козак І.Б.,

при секретарі Ільницькій М.М.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом:
Львівського управління начальника
робіт, м. Львів,

до відповідача:
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова, м. Львів,

про: стягнення 22 599 грн. 82 коп. суми
основної заборгованості, 499 грн. 05 коп.
пені, 234 грн. 95 коп. трьох відсотків
річних та стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: Домінік П.П. - начальник
Львівського УНР, Домінік П.А. -
представник (довіреність в матеріалах
справи);

Від відповідача: Куцак В.Л. -
представник (довіреність в матеріалах
справи).

Сторонам роз'яснено права та обов'язки,
передбачені статтею 22 ГПК України,
зокрема, підстави відводу судді
відповідно до статті 20 ГПК України.
Заяв та клопотань про відвід судді не
подано. Представники сторін не
наполягають на фіксації судового
процесу технічними засобами

Суть спору: розглядається справа за
позовом Львівського управління
начальника робіт до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова про стягнення 22 599 грн. 82 коп.
суми основної заборгованості, 499 грн. 05
коп. пені, 234 грн. 95 коп. трьох відсотків
річних та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 08.02.2014 року
порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено на 25.02.2014
року, про що сторони були належним
чином повідомлені під розписку в
порядку, передбаченому Інструкцією з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом ДСАУ від
20.02.2013 року №28 (докази в матеріалах
справи).

В судовому засіданні 25.02.2014 року
оголошено перерву до 27.02.2014 року, про що
сторони належним чином повідомлено під
розписку (докази в матеріалах справи).

Представник позивача в судове
засідання 27.02.2014 року з'явився, подав
для огляду в судовому засіданні
оригінали документів, які
витребовувалися господарським судом
(копії - у справі), позовні вимоги
підтримав повністю.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
визнав.

Враховуючи неподання відповідачем
відзиву на позовну заяву справа
розглядається у порядку статті 75 ГПК
України, - за наявними в ній
матеріалами.

В ході розгляду справи встановлено.

Позивач: Львівське управління
начальника робіт є юридичною особою,
йому присвоєно ,
знаходиться за адресою: 79034, Львівська
область, м. Львів, вул. Луганська, буд. 3
(докази в матеріалах справи).

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний
відділ м. Львова є юридичною особою, їй
присвоєно , знаходиться
за адресою: 79016, Львівська область, м.
Львів, вул. Шевченка, буд. 3-А, що
підтверджується Витягом з ЄДРЮО та ФОП
серії АА №556084 (докази в матеріалах
справи).

12.09.2013 року між Львівським управлінням
начальника робіт (надалі - позивач,
підрядник) та
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Львова (надалі - відповідач, замовник)
укладено Договір підряду виконання
ремонтних робіт №27 (надалі - договір),
за умовами якого підрядник в обсязі
договірної ціни зобов'язався виконати,
а замовник фінансувати і прийняти
виконання робіт по поточному ремонту
внутрішніх приміщень буд №13/22 Штабу
ЗахОК по вул. Ген. Грекова, 2.

Зазначений договір укладено у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками двох
сторін за договором, їх підписи
засвідчено печатками юридичних осіб -
сторін договору, що відповідає вимогам
статті 207 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), в силу статті 204 ЦК
України, є правомірним правочином.

Вказаний договір за своєю правовою
природою, основними та не основними
(другорядними) ознаками є договором
підряду, який укладено відповідно до
статті 837 ЦК України.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 2 статті 317
Господарського кодексу України,
загальні умови договорів підряду
визначаються відповідно до положень
Цивільного кодексу України про договір
підряду, якщо інше не передбачено цим
Кодексом.

Доказів розірвання або визнання
недійсним Договору підряду виконання
ремонтних робіт від 12.09.2013 року №27
станом на час розгляду справи в суді
сторонами не заявлено та не подано.

Так, відповідно до пункту 2.1. договору
датою початку робіт є 12.09.2013 року,
закінчення робіт згідно з графіком
виконання робіт - 20.09.2013 року.

Згідно пункту 3.1. договору вартість
договору складає 22 599 грн. 82 коп. з
урахуванням податку на додану
вартість.

Розділом 4 договору встановлено
порядок розрахунків і платежів,
розділом 5 - виконання робіт.

Так, згідно пункту 4.1. договору оплата
виконаних робіт здійснюється
замовником по договірній ціні згідно
підписаного замовником Акта виконаних
робіт (ф.-2)протягом трьох днів.

Пунктом 4.2. договору сторони погодили,
що вартість будівельних робіт
визначена згідно договірної ціни і
підлягає коригуванню по мірі зміни цін
на будівельні матеріали транспорт та
інше. Розгляд і погодження
відкоригованих договірних ціни
здійснює замовник протягом трьох
робочих днів після подання їх
підрядником.

В разі виникнення додаткових обсягів
робіт, не передбачених в кошторисній
документації, ці обсяги виконуються і
оплачуються замовником після
узгодження по фактично діючій
договірній ціні.

Відповідно до пункту 5.1. договору
підрядник виконує роботи у
відповідності із проектно-кошторисною
документацією, будівельними нормами і
правилами.

Розділом 6 договору встановлено
відповідальність сторін, розділом 7
санкції.

Так, відповідно до пункту 6.1. договору
сторони вирішують спірні питання та
несуть відповідальність за виконання
умов договору на підставі
законодавства України з моменту
підписання договору.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що
замовник у разі невиконання умов
договору несе відповідальність у
вигляді штрафних санкцій у розмірі
однієї облікової ставки Національного
Банку України від вартості договірної
ціни за кожний день прострочення, але
не більше 10 відсотків від вартості
договірної ціни.

Пунктом 9.1. договору сторони дійшли
згоди про те, що договір вступає в силу
з моменту його підписання сторонами і
діє до моменту виконання сторонами
зобов'язань за ним.

Договірною ціною на поточний ремонт
буд. №13/22 штаб Західного ОК, що
здійснюються у 2013 році станом на 18.09.2013
року встановлено тверду договірну ціну
в розмірі 22 599 грн. 82 коп. Вказана
Договірна ціна підписана повноважними
представниками та завірена відтисками
печаток юридичних осіб - сторін
договору (належним чином завірена
копія долучена до матеріалів справи).

Позивач взяті на себе договірні
зобов'язання виконав належним чином,
здійснив поточний ремонт внутрішніх
приміщень буд №13/22 Штабу Західного ОК
по вул. Ген. Грекова, 2 вартістю 22 599 грн.
82 коп. та передав вказані роботи
відповідачу, що підтверджується Актом
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2013 року від 20.09.2013 року б/н
(форма КБ-2в) та Довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт за
вересень 2013 року від 20.09.2013 року б/н
(форма КБ-3). Вказані Акт та Довідка
підписано повноважними представниками
та завірено відтисками печаток
юридичних осіб - сторін договору
(належним чином завірена копія Акту та
Довідки в матеріалах справи).

Відповідач виконані позивачем роботи
прийняв, проте своїх договірних
зобов'язань з їх оплати не виконав,
внаслідок чого утворилась
заборгованість із оплати виконаних
підрядних робіт в розмірі 22 599 грн. 82
коп.

Актом звірки взаємних розрахунків між
Львівським УНР та КЕВ м. Львова від
26.02.2014 року б/н встановлено, що станом на
26.02.2014 року заборгованість відповідача
перед позивачем з оплати виконаних
позивачем та прийнятих відповідачем
робіт становить 22 599 грн. 82 коп. Вказаний
Акт підписано повноважними
представниками та завірено відтисками
печаток юридичних осіб - сторін у
справі.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем з оплати
виконаних підрядних робіт за договором
становить 22 599 грн. 82 коп., станом на час
розгляду справи по суті доказів
погашення вказаної заборгованості
сторонами суду не заявлено та не
подано.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 22 599
грн. 82 коп. заборгованості за Договором
підряду виконання ремонтних робіт від
12.09.2013 року №27.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку;
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України та статті 193 ГК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів та умов договору.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 173 ГК України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що вини кає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з під став,
передбачених цим Кодексом, в силу якого
один суб'єкт (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зо бов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управ лінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від пе вних дій, а
інший суб'єкт (управлена сторона, у тому
чи слі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сто рони виконання її
обов'язку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що
основними видами господарських
зобов'язань є майново-господарські
зобов'язання та організаційно-го
сподарські зобов'язання.

Статтею 174 ГК України визначено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати: безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акта, що
регулює господарську діяльність; з
акту управління господарською
діяльністю; з господарського договору
та інших угод, передба чених законом, а
також з угод, не передбачених зако ном,
але таких, які йому не суперечать;
внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок ін шої особи без достатніх
на те підстав; у результаті створення
об'єктів інтелектуальної вла сності та
інших дій суб'єктів, а також внаслідок
подій, з якими закон пов'язує настання
правових наслідків у сфері
господарювання.

В даному випадку господарське
зобов'язання виникло з Договору
підряду виконання ремонтних робіт від
12.09.2013 року №27, що відповідає вимогам
частини 1 статті 174 ГК України.

Стаття 175 ГК України передбачає, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками го
сподарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчи нити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодек сом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть гос подарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до право порушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Окрім стягнення суми основної
заборгованості за договором позивач
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача 499 грн. 05 коп. пені,
нарахованої у відповідності до пункту
7.1. договору. Як вбачається із
розрахунку пені, позивач просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача пеню за період з 24.09.2013 року по
01.02.2014 року (розрахунок суми пені в
матеріалах справи).

Стаття 218 ГК України передбачає, що
підставою господарсько-правової
відповідальнос ті учасника
господарських відносин є вчинене ним
пра вопорушення у сфері
господарювання, частиною 2 зазначеної
статті встановлено, що учасник
господарських відносин відповідає за
не виконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення госпо
дарської діяльності, якщо не доведе, що
ним вжито усіх залежних від нього
заходів для недопущення господар
ського правопорушення. У разі якщо інше
не передба чено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе госпо
дарсько-правову відповідальність, якщо
не доведе, що належне виконання
зобов'язання виявилося неможли вим
внаслідок дії непереборної сили, тобто
надзвичайних і невідворотних обставин
за даних умов здійснення господарської
діяльності.

Статтею 219 ГК України визначено, що за
невиконання або неналежне виконання
госпо дарських зобов'язань чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності
правопорушник відповідає на лежним
йому на праві власності або
закріпленим за ним на праві
господарського відання чи
оперативного упра вління майном, якщо
інше не передбачено цим Кодек сом та
іншими законами.

Приписами статті 610 ЦК України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до частини третьої
статті 549 ЦК України пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пеня є різновидом неустойки, яка може
встановлюватися за будь-яке порушення
зобов'язання та як різновид неустойки,
є відмінним від штрафу, оскільки штраф
є сталою величиною, яка обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежним чином виконаного
зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» із
змінами і доповненнями внесеними
Законом України від 10.01.2002 року №2921-111,
передбачено, платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Статтею 3 вищенаведеного Закону
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232
ГК України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 2 статті 343 ГК України чітко
визначено, що платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Окрім того, судом встановлено, що
позивачем допущено арифметичну
помилку в підрахунку кількості днів у
періоді, за який стягується пеня. Так, в
періоді з 24.09.2013 року по 01.02.2014 року є 131
день, а не 124, як зазначає позивач у
своєму розрахунку.

В судовому засіданні 27.02.2014 року
перераховано розмір пені, яку слід
стягнути з відповідача на користь
позивача і вона становить:

22 599 грн. 82 коп. х 6,5% х 131 / 365 = 527 грн. 23 коп.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача 499 грн.
05 коп. пені за прострочення оплати
виконаних позивачем та прийнятих
відповідачем підрядних робіт за період
з 24.09.2013 року по 01.02.2014 року підлягають
до задоволення у повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 234 грн.
95 коп. трьох відсотків річних,
нарахованих у відповідності до статті
625 ЦК України.

Як вбачається із розрахунку трьох
відсотків річних, позивач просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача три відсотки річних за період
з 20.09.2013 року по 01.02.2014 року

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, виконані підрядні
роботи прийнято замовником 20.09.2013 року,
що підтверджується долученим до
матеріалів справи Актом приймання
виконаних будівельних робіт за
вересень 2013 року від 20.09.2013 року б/н
(форма КБ-2в) та Довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт за
вересень 2013 року від 20.09.2013 року б/н
(форма КБ-3), а оплата виконаних
підрядником та прийнятих замовником
підрядних робіт, згідно пункту 4.1.
договору, здійснюється протягом трьох
днів з моменту підписання Акту
приймання виконаних будівельних робіт
(форми 2).

Враховуючи те, що приймання робіт
відбулось 20.09.2013 року, прострочка їх
оплати виникла через три дні, а саме
24.09.2013 року, позивачем неправомірно
нараховано три відсотки річних за
період з 20.09.2013 по 23.09.2013 рок включно.

Судом перераховано розмір трьох
відсотків річних, які слід стягнути з
відповідача на користь позивача за
прострочку оплати виконаних позивачем
і прийнятих відповідачем підрядних
робіт за період з 24.09.2013 року по 01.02.2014
року і вони становлять:

22 599 грн. 82 коп. х 3% х 131 / 365 = 243 грн. 34 коп.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача 234 грн. 95 коп. трьох відсотків
річних за прострочення оплати
виконаних позивачем та прийнятих
відповідачем підрядних робіт за період
з 24.09.2013 року по 01.02.2014 року підлягають
до задоволення у повному обсязі.

Частиною четвертою статті 78 ГПК
України передбачено, що у разі визнання
відповідачем позову господарський суд
приймає рішення про задоволення позову
за умови, що дії відповідача не
суперечать законодавству або не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

В судовому засіданні судом роз'яснено
сторонам правові наслідки визнання
позову, передбачені статтею 78 ГПК
України.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у
суду вищої інстанції відсутні
підстави для скасування судового
рішення з мотивів неповного
з'ясування місцевим господарським
судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Заслухавши пояснення представників
сторін, оглянувши та дослідивши
матеріали справи і подані документи,
суд оцінив їх в сукупності, прийшов до
висновку, що позов документально та
нормативно обґрунтований,
відповідачем визнаний, підлягає до
задоволення повністю.

Судові витрати у справі розподілити
між сторонами пропорційно до
задоволених вимог відповідно до статті
49 ГПК України та покласти їх на
відповідача, стягнути з відповідача на
користь позивача 1 827 грн. 00 коп.
судового збору, оскільки спір виник
внаслідок неналежного виконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань з оплати виконаних
підрядних робіт.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 20, 22, 32 - 34, 43, 44, 49, 75, 77, 78,
82 - 85, 116, 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника:
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (79016, Львівська область, м. Львів,
вул. Шевченка, буд. 3-А; )
на користь стягувача: Львівського
управління начальника робіт (79034,
Львівська область, м. Львів, вул.
Луганська, буд. 3; ) 22 599
грн. 82 коп. суми основної
заборгованості, 499 грн. 05 коп. пені, 234
грн. 95 коп. трьох відсотків річних та 1 827
грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

27.02.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 27.02.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.