ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р.
Справа № 914/4089/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді
Кузя В.Л.

суддів
Малех І.Б.

Юрченко Я.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Гарбузюк Р.О. -
представник;

від відповідача - Оленюк С.Л. -
представник, Мекіч О.І. - представник;

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги від 08.01.14 р. за № 4089-8 Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз"

на рішення Господарського суду
Львівської області від 25.12.13р.

у справі № 914/4089/13

за позовом: Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз",м.Львів

до відповідача: Львівського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Львів

про скасування рішення
адміністративної колегії Львівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» справу № 914/4089/13 розподілено до
розгляду судді - доповідачу Кузю В.Л.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
15.01.14 у склад колегії для розгляду
справи № 914/4089/13 Господарського суду
Львівської області введено суддів -
Желіка М.Б. та Орищин Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 17.01.14
апеляційну скаргу у даній справі
прийнято до провадження, справу
призначено до розгляду на 13.02.14.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
13.02.14 до складу судової колегії внесено
зміни - замість суддів Желіка М.Б. та
Орищин Г.В. введено суддів Малех І.Б. та
Юрченка Я.О. з підстав, викладених у
розпорядженні.

У судовому засіданні 13.02.14 оголошено
перерву до 27.02.14.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 25.12.13 у даній
справі ( суддя Рим Т.Я.) в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суду Львівської
області від 25.12.13 у справі №914/4089/13 та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задоволити.

При цьому, скаржник зазначає про те, що
висновки місцевого господарського
суду стосовно того, що укладений
договір на газопостачання не
відповідає вимогам чинного
законодавства в частині дотримання
письмової форми правочину не
відповідає дійсності, оскільки зміст
спірного правочину зафіксований у
кількох документах, що на його думку,
відповідно до ст.207 ЦК України
підтверджує вчинення його у письмовій
формі.

Також, апелянт вважає безпідставним
висновок господарського суду першої
інстанції стосовно ущемлення прав
споживачів на пільги, як мають бути
відображені у договорі, оскільки, на
його думку, право на пільги виникає і
припиняється відповідно до актів
цивільного законодавства і не
пов'язується з умовами договору.

Крім того, скаржник зазначає про те, що
посилання місцевого господарського
суду на ті обставини, що відсутність у
договорі даних про характеристики
газових приладів і пристроїв може
вплинути на обсяг зобов'язань
споживача з оплати газу не відповідає
дійсності, оскільки з дати приєднання
споживача до публічного договору повна
інформації про систему газопостачання,
в тому числі і дані про характеристики
газових приладів набуває статусу
письмових додатків до договору, а
відтак, на думку скаржника,
унеможливлює порушення інтересів
споживача.

26 лютого 2014 року до Львівського
апеляційного господарського суду
представником відповідача подано
відзив на апеляційну скаргу, в якому
він просить залишити рішення
Господарського суду Львівської
області без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення, зважаючи на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

У судовому засіданні 27.02.14 представники
сторін навели свої доводи та
міркування.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК
України у судовому засіданні 27.02.14
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови Львівського
апеляційного господарського суду.

Заслухавши пояснення присутніх
представників, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
судом апеляційної інстанції
встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи,
Львівським обласним територіальним
відділенням Антимонопольного комітету
України проведено планову перевірку
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" стосовно дотримання вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції на ринку постачання
природного газу за регульованим
тарифом.

З вказаного рішення вбачається, що
даним органом Антимонопольного
комітету України в ході розгляду
справи встановлено, що ПАТ «Львівгаз»
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку послуг з постачання
природного газу за регульованим
тарифом у місті Львові та Львівській
області в межах розташування газових
мереж, що перебувають у володінні та
користуванні товариства, із часткою 100
відсотків.

Визнано, що ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» вчинило
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачене
пунктом 2 статті 50 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", а саме
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку послуг з
постачання природного газу за
регульованим тарифом у вигляді дії
підприємства щодо публічного договору
про надання населенню послуг з
газопостачання без укладення
письмового договору відповідно до
вимог Правил №2246 та Типового договору
про надання населенню послуг з
газопостачання, що може призвести до
ущемлення інтересів споживачів, які
були б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку (частина 1
статті 13 названого Закону). За вчинення
такого правопорушення на Товариство
накладено штраф у розмірі 20.000,00 грн.

Прийняте рішення Львівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України №218
від 29.08.13 мотивовано тим, що ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» опубліковано в газеті
"Високий Замок" від 11.02.13 (а.с.33-35)
публічний договір про надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджений розпорядженням голови
правління ПАТ «Львівгаз» (виконавець)
від 30.01.13 №6, яким повідомлено
споживачів, що опублікований договір
про надання населенню послуг з
газопостачання є публічним договором -
офертою (пропозицією) на адресу
фізичних осіб (споживачів).

ПАТ «Львівгаз» зазначило, що при
укладенні договору про надання послуг
з газопостачання керувалося
Постановою КМУ від 09.12.99 №2246 « Про
затвердження Правил надання населенню
послуг газопостачання» (з наступними
змінами) (лист № 06-5073 від 27.06.13 , а.с.31-32).

Проте, Львівським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
зроблено правомірний висновок, що
укладення даного публічного договору
суперечить вимогам Правил надання
населенню послуг з газопостачання, які
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 09.12.1999 року №2246
(надалі Правила), а також Типовому
договору про надання населенню послуг
з газопостачання, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 липня 2006 року №938 (надалі Типовий
договір), що на його думку може
призвести до ущемлення інтересів
споживачів (населення), які
користуються послугами з
газопостачання. Вказаний висновок
викладений в рішенні відповідача у
справі № 218 від 29.08.13.

ПАТ «Львівгаз» не погодилося з такою
позицією даного органу
Антимонопольного комітету України та
звернулося до суду з позовом про
скасування рішення Адміністративної
колегії Львівського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету в частині
пунктів 2 та 3 резолютивної частини (з
врахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог (а.с.39).

Як зазначено вище, місцевим
господарським судом відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Згідно статті 3 Закону України «Про
Антимонопольний комітет України» до
основних завдань Антимонопольного
комітету України віднесено, зокрема,
здійснення державного контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції на засадах
рівності суб'єктів господарювання
перед законом та пріоритету прав
споживачів, запобігання, виявлення і
припинення порушень законодавства про
захист економічної конкуренції,
контролю за концентрацією, узгодженими
діями суб'єктів господарювання та
дотриманням вимог законодавства про
захист економічної конкуренції під час
регулювання цін (тарифів) на товари, що
виробляються (реалізуються) суб'єктами
природних монополій.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" до
компетенції Адміністративної колегії
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
віднесені повноваження щодо
дослідження ринку, визначення меж
товарного ринку, а також становища, в
тому числі монопольного (домінуючого),
суб'єктів господарювання на цьому
ринку та прийняття відповідних з цих
питань рішень (розпоряджень).

У відповідності до ст. 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для зміни,
скасування чи визнання недійсним
рішення тільки за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про природні
монополії» постачання та
транспортування природного газу
віднесено до сфер діяльності природних
монополій.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Львівгаз» здійснює діяльність на
ринку послуг з постачання природного
газу за регульованим тарифом
відповідно до ліцензії, виданої
Національною комісією регулювання
електроенергетика України від 24.03.11 №386
та займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку послуг з постачання
природного газу за регульованим
тарифом у м. Львові та Львівській
області в межах розташованих газових
мереж, що перебувають у володінні та
користуванні ПАТ «Львівгаз» з часткою
100%. Дана обставина позивачем не
заперечується.

Відповідно до п.1 ст.13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є дії
чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

В оскаржуваному рішенні від 29.08.13 року
№218, відповідач дійшов висновку
стосовно того, що позивачем порушено
вимоги законодавства про захист
економічної конкуренції, а саме:
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку послуг з
постачання природного газу за
регульованим тарифом у вигляді дії
підприємства щодо публічного договору
про надання населенню послуг з
газопостачання без укладення
письмового договору, що, відповідно до
вимог Правил та Типового договору може
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов значної конкуренції на ринку.

Проаналізувавши умови публічного
договору, який став підставою для
винесення оскаржуваного рішення
Антимонопольного комітету, колегія
суддів зазначає, що відповідно до
частини 1 статті 633 ЦК України публічним
є договір, в якому одна сторона -
підприємець взяла на себе обов'язок
здійснювати продаж товарів, виконання
робіт або надання послуг кожному, хто
до неї звернеться (роздрібна торгівля,
перевезення транспортом загального
користування, послуги зв'язку, медичне,
готельне, банківське обслуговування
тощо).

Пунктом 4 Правил встановлено, що
газопостачальні підприємства, що
здійснюють постачання природного газу
на закріпленій території, не мають
права відмовити споживачеві, об'єкти
якого розташовані на цій території, в
укладенні договору. Таким чином,
суб'єкти природних монополій
зобов'язані укласти договори на
газопостачання з усіма споживачами,
які до них звернуться. Як зазначено
вище, ПАТ «Львівгаз» є суб'єктом
природної монополії у сфері постачання
газу населенню, а відтак у нього
виникає обов'язок постачати газ
кожному, хто до нього звернеться.

Разом з цим, у сфері надання населенню
послуг з газопостачання та газифікації
спеціальним нормативно - правовим
документом є Правила надання населенню
послуг з тгазопостачання, які
затверджені Постановою КМУ від 09.12.99
№2246(із змінами та доповненнями).

Пунктом 4 Правил передбачено, що
послуги з газопостачання надаються
споживачеві на підставі договору, що
укладається між ним та
газопостачальним підприємством
відповідно до Типового договору.
Постановою КМУ від 05.07.06 № 938
затверджено Типовий договір про
надання населенню послуг з
газопостачання.

Відповідно до умов ч. 2 ст. 179 ГК України
Кабінет Міністрів України,
уповноважені Президентом України
міністерства, інші центральні органи
виконавчої влади можуть рекомендувати
суб'єктам господарювання орієнтовні
умови господарських договорів
(примірні договори), а у визначених
законом випадках - затверджувати
типові договори.

Згідно вимог ч. 4 ст. 179 ГК України при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

З форми затвердженого Типового
договору вбачається, що обов'язковими
його умовами є характеристики
лічильника (лічильників) газу (п.5),
характеристика газових приладів і
пристроїв (п.5-1) та інформація про
наявність пільг з їх подальшою
характеристикою(п.25).

Натомість, в публічному договорі про
надання населенню послуг на
газопостачання № 6 від 30.01.13, який
затверджений позивачем - ПАТ
«Львівгаз», фактично змінені пункти, 5
та 5-1, що стосуються характеристик
лічильника та газових приладів, та, в
порушення умов Типового договору,
відсутня інформація, що стосується
конкретних осіб, які мають право на
отримання субсидій та/або пільг з
оплати природного газу. Наведений в
опублікованому договорі п.25 не є
ознакою дотримання такої умови,
оскільки у ньому не зазначено, та й не
могло бути зазначено через обраний
позивачем вид договору, дані про
конкретну особу, якій встановлені
пільги, їх розмір та підстави, що
вимагається Типовим договором.

Зважаючи на вищенаведене, судова
колегія погоджується з висновком
Антимонопольного комітету стосовно
того, що відсутність зазначеної
інформації може призвести до
ущемлення інтересів певної категорії
споживачі, які користуються послугами
з газопостачання.

Відповідно до умов опублікованого
позивачем публічного договору, а саме
п.41-42 акцептом договору є:

- для фізичних осіб, які до моменту
публікації цього договору не
користувалися послугами виконавця, а
об'єкт надання послуг не був
газифікованим, свідоцтвом повного й
беззастережного акцепту(прийняття)
умов договору є підписання акта про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта системи
газопостачання. З моменту підписання
цього акту фізична особа автоматично
приймає умови цього договору і він
вважається укладеним без підписання в
кожному окремому випадку. Датою
укладення цього договору в такому
випадку є дата складання акту про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта системи
газопостачання;

- для фізичних осіб, які до моменту
публікації цього договору
користувалися послугами виконавця, або
не користувалися послугами виконавця,
але придбали у власність чи отримали в
користування газифікований об'єкт
надання послуг, свідоцтвом повного й
беззастережного акцепту (прийняття )
умов договору є подальше використання
й оплата послуг виконавця з
газопостачання до об'єкту надання
послуг. З моменту оплати послуг фізична
особа автоматично приймає умови цього
договору і він вважається укладеним
без його підписання в кожному окремому
випадку. Датою укладення цього
договору в такому випадку є дата оплати
послуг, що була зроблена після
публікації цього договору.

Проте зазначені умови договору не
передбачені Типовим договором, тобто
самочинного встановлені позивачем і
нав'язані споживачам.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
оскільки договір про надання послуг з
газопостачання є публічним, то
відповідно до ч.2 ст.633 ЦК України його
умови встановлюються однаковими для
всіх споживачів, крім тих, кому за
законом надані відповідні пільги.
Натомість, публічний договір не
містить цієї умови Цивільного кодексу
України.

Вказана обставина свідчить про
нікчемність умов публічного договору з
надання населенню послуг з
газопостачання, оскільки відповідно до
ч.6 ст.633 ЦК України умови публічного
договору, які суперечать частині
другій цієї статті та правилам,
обов'язковим для сторін при укладенні і
виконанні публічного договору, є
нікчемними.

Також, відповідно до п.32 Правил №2246
газопостачальне підприємство
зобов'язане укласти договір із
споживачем у письмовій формі.

Частинами 1 та 2 статті 207 Цивільного
кодексу України передбачено, що
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

Скаржник в апеляційній скарзі
посилається на дотримання ним
письмової форми правочину та вважає
протилежні висновки Антимонопольного
комітету та місцевого господарського
суду неправомірними. Проте, такі доводи
не підтверджуються матеріалами справи,
оскільки із зазначеного публічного
договору на газопостачання вбачається,
що він лише затверджений
розпорядженням голови правління ПАТ
«Львівгаз», але не містить підпису
уповноваженої сторони товариства, що є
ознакою його неукладеності та
невідповідності додержання письмової
форми ( частини перша та друга ст.207 ЦК
України).

А відтак, колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає про правомірність
висновку органу Антимонопольного
комітету та місцевого господарського
суду стосовно недотримання скаржником
письмової форми правочину, порушення
частини другої ст..633 ЦК України, щодо
розповсюдження умов публічного
договору на осіб, яким за законом
надані відповідні пільги, що може
призвести до ущемлення інтересів
споживачів.

Відповідно до п.12 Правила
розгляду заяв і справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, затверджених
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 19.04.94 №5 (із
подальшими змінами і доповненнями),
доказами у справі можуть бути будь-які
фактичні дані, які дають можливість
визначити наявність або відсутність
порушення. Ці дані встановлюються
такими засобами: поясненнями сторін і
третіх осіб, поясненнями службових
осіб та громадян, письмовими
доказами, речовими доказами і
висновками експертів.

Суд апеляційної інстанції
оцінивши докази, які покладені в основу
оскаржуваного рішення, прийнятого
відповідачем, визнав їх належними,
такими, що в повному обсязі доводять
обставини справи щодо встановлення
факту порушення позивачем ЗУ « Про
захист економічної конкуренції»,
шляхом зловживання монопольним
(домінуючим) становищем, що може
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Враховуючи те, що позивачем не
доведено неправомірність прийняття
Львівським відділенням
Антимонопольного комітету України
рішення про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
накладення штрафу, а наявні в
матеріалах справи докази
підтверджують дану обставину, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати покласти на скаржника в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Львівської області від 25.12.13 у справі №
914/4089/13 залишити без змін.

3. Судовий збір покласти на
скаржника.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 03.03.14

Головуючий суддя
Кузь В.Л.

Суддя
Малех І.Б.

Суддя
Юрченко Я.О.