ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.02.14р. Справа № 904/5639/13

За позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

до Криворізької міської ради, м. Кривий
Ріг Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Реєстраційної служби Криворізького
міського управління

про визнання права власності

Суддя Рудь
І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 2644 від
26.10.09р., ФОП ОСОБА_1;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з
позовом до Криворізької міської ради, в
якому просить визнати за ним право
власності на завершену будівництвом
виробничу будівлю "Виробничий корпус"
за адресою: АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
позивачем дотримані всі умови для
визнання за ним права власності на
самочинне будівництво, а саме:
відповідно до договору оренди від
08.05.2013р., у позивача в користуванні є
земельна ділянка, отримана у
встановленому порядку під уже
збудоване нерухоме майно; внаслідок
самочинного будівництва не змінилося
цільове використання земельної
ділянки, будівництво проведено з
дотриманням будівельних норм та
правил, будівництвом не порушені права
інших осіб.

Справа розглядається за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції.

Відповідач у запереченнях на позовну
заяву, зазначив, що постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року № 461
"Про питання прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів"
затверджено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, встановлено механізм та умови
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, а саме
визначено, що прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
здійснюється на підставі акта
готовності об'єкта до експлуатації
шляхом видачі інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифіката або декларації у
залежності від категорії складності.
Вказані документи позивачем до
матеріалів справи не надані. Крім того,
відповідно до вимог ст.15 Закону України
"Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення" при проектуванні,
розміщенні, будівництві,
реконструкції, технічному
переобладнанні об'єктів і споруд
необхідно дотримуватися вимог
санітарного законодавства. Законом
України "Про пожежну безпеку"
визначено, що власники підприємств,
установ та організацій або
уповноважені ними органи, а також
орендарі зобов'язані забезпечувати
додержання протипожежних вимог
стандартів, норм, правил (ст. 5 Закону).
Виробничі жилі, інші будівлі та
споруди, устаткування, транспортні
засоби, що водяться в дію чи в
експлуатацію після завершення
будівництва, реконструкції або
технічного переоснащення, а також,
технологічні процеси та продукція
повинні відповідати вимогам
нормативних актів з пожежної безпеки
(ст. 10 Закону). Відповідач стверджує, що
вимоги санітарного та пожежного
законодавства позивачем дотримані не
були, що є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.

Третя особа надала письмові прояснення
на позов, в яких зазначила, що проти
задоволення позовних вимог не
заперечує та при вирішенні спору по
суті повністю покладається на думку
суду. Одночасно, просила розглядати
справу за відсутності представника
третьої особи.

Ухвалою господарського суду від 08.10.13р.
за клопотанням представника позивача
провадження у справі зупинене до
розгляду пов'язаної із нею справи №
804/13092/13-а за позовом ФОП ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Криворізького
МУЮ Дніпропетровської області;
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Криворізького МУЮ Дніпропетровської
області Качан І.В. про визнання
протиправним та скасування рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
обтяжень.

Ухвалою господарського суду від 31.01.14р.
провадження у справі поновлене, у
зв'язку із усуненням обставин, що
зумовили зупинення провадження у
справі.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання, призначене на
20.02.14р. о 14:40год. не з'явилися.

Представником відповідача 20.02.14р.
подано клопотання про продовження
строку розгляду справи в порядку ст. 69
ГПК України, яке залишене судом без
задоволення з тих підстав, що ухвалою
господарського суду від 08.08.13р. вже було
продовжено строк розгляду справи за
клопотанням сторін в судове засідання
не з'явився. 31.07.13р. від відповідача
надійшла заява про розгляд справи за
відсутності представника
райдержадміністрації та прийняття
рішення відповідно чинного
законодавства.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представників
відповідача та третьої особи, оскільки
про час та місце розгляду справи
останні повідомлені належним чином.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.11.2004р. між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області (продавець)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу об'єкта незавершеного
будівництва "Виробничий корпус" на
аукціоні за методом зниження ціни лота,
розташованого в АДРЕСА_2, відповідно до
п.1.1 якого покупець зобов'язується
передати у власність покупцеві об'єкт
незавершеного будівництва будівельною
готовністю 45%, що знаходиться на
балансі Відкритого акціонерного
товариства "Терни -Авто", а покупець
зобов'язується прийняти об'єкт
незавершеного будівництва і сплатити
за нього вартість відповідно до умов,
визначених в договорі. Земельна
ділянки під забудову окремо об'єкту
незавершеного будівництва будівельною
готовністю 45%, що знаходиться в АДРЕСА_2,
не відводилась.

Майнові права на об'єкт приватизації
переходять до покупця з моменту
підписання акту приймання-передавання
(п.1.2 договору).

Актом приймання-передачі від 16.11.2004р.
об'єкт незавершеного будівництва
"Виробничий корпус", розташований в
АДРЕСА_2 було передано покупцю - ФОП
ОСОБА_1

Договір купівлі-продажу об'єкта
приватизації посвідчено ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу 11.11.2004р.,
зареєстровано в реєстрі за №4858.

Згідно п. 5.4 Договору, в редакції
договору від 19.06.13р. про внесення змін
№1 до Договору, до обов'язків покупця
входить обов'язкове завершення
будівництва і введення об'єкта в
експлуатацію з початковим
призначенням або зі зміною профілю від
дня підписання акта
приймання-передавання об'єкта в строк
до 31.12.2013року.

Згідно робочого проекту реконструкції
незавершеного будівництва «Виробничий
корпус під виробництво тротуарної
плитки по АДРЕСА_2, який було розроблено
та затверджено Криворізькою філією
державного підприємства
«Дніпропетровський державний
проектний інститут житлового і
цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» (ліцензія серія
АВ № 555324 від 26.08.2010р.), позивач
самостійно та за власні кошти виконав
реконструкцію придбаної будівлі, однак
дозволу на виконання будівельних робіт
відповідно до умов діючого
законодавства отримано не було.

08.05.2013р. між позивачем і Криворізькою
міською радою на підставі рішення від
28.12.2012р. № 1637 укладено договір оренди
земельної ділянки № 2013151 (надалі -
Договір оренди), відповідно до умов
якого позивач отримав в користування
строком на п'ять років земельну ділянку
площею 0,1900 га., кадастровий номер
:07:116:0240 для будівлі виробничого
корпусу, про що сторонами складено акт
приймання-передачі земельної ділянки.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію іншого речового права №
16072215 від 13.01.14р. Реєстраційною службою
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області, на
підставі постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
22.10.13р. № 804/13092/13-а та Договору оренди,
здійснено державну реєстрацію права
оренди вказаної земельної ділянки за
позивачем.

07.06.2013р. на замовлення позивача ТОВ
«Проектно - Діагностичний Центр»
(ліцензія серія АГ № 573272 від 11.02.2011р.),
виконано обстеження будівельних
конструкцій будівлі та встановлено, що
будівля є капітальною спорудою і
відповідає діючим Державним
будівельним нормам і правилам,
нормативним актам з пожежної безпеки і
санітарного законодавства, вимогам
екологічної безпеки і охорони
навколишнього середовища,
експлуатація будівлі за призначенням
можлива.

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку ринкової вартості, вартість вже
існуючого о6'єкту по АДРЕСА_2 становить
363 035 грн. 00 коп. На момент оцінки об'єкт
закінчений будівництвом.

Листом № 21П від 21.06.2013р. позивач
звернувся до відповідача з проханням
розглянути питання про можливість
визнання і встановлення права
власності на завершену будівництвом
будівлю. Згідно відповіді вих. № 2/422-04
від 02.07.2013р. відповідач рекомендував
позивачу звернутися до суду.

Посилаючись на обставини самочинного
будівництва на орендованій земельній
ділянці спірного об'єкту нерухомого
майна з дотриманням цільового
використання земельної ділянки,
позивач вбачає підстави для визнання
за ним права власності на цей об'єкт, що
і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу
України будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Враховуючи відсутність належно
затвердженого проекту будівництва
споруди, що зазначена вище, об'єкт, що
збудований позивачем, є об'єктами
самочинного будівництва.

Стаття. 376 Цивільного кодексу України
визначає можливість визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно в разі наявності
обставин, передбачених частинами
третьою, п'ятою цієї статті.

З положення, передбаченого частиною
третьою ст. 376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

За змістом частини п'ятої цієї ж статті
на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Тобто, необхідними умовами визнання
права власності на самочинно
побудовані об'єкти є: відведення для
цієї мети в установленому порядку
забудовнику земельної ділянки;
відсутність заперечень з боку власника
земельної ділянки; відсутність
порушення в результаті самочинної
забудови прав інших осіб.

Як вже зазначалось раніше позивач є
орендарем земельної ділянки, на якій
розташована спірна будівля на підставі
договору оренди від 08.05.2013р.

Відповідно до звіту № -04-008.13 від
07.06.13р. за результатами обстеження
будівельних конструкцій виробничого
корпусу по АДРЕСА_2, складеного ТОВ
«Проектно - Діагностичний Центр»
(ліцензія серія АГ № 573272 від 11.02.2011р.),
будівля відповідає діючим Державним
будівельним нормам і правилам,
нормативним актам з пожежної безпеки і
санітарного законодавства, вимогам
екологічної безпеки і охорони
навколишнього середовища,
експлуатація будівлі за призначенням
можлива.

Наведене виключає як необхідність
перебудови спірного об'єкту
нерухомості, так і підстави для його
знесення з огляду на положення ч. 7 ст. 376
ЦК України.

З матеріалів справи не вбачається, що
будівництво на орендованій позивачем
земельній ділянці спірного об'єкту
порушує права третіх осіб.

Зважаючи на те, що позивач є
користувачем земельної ділянки, на
якій збудував спірне нерухоме майно,
земельна ділянка надана позивачу в
оренду для розміщення будівлі
виробничого корпусу, будівництво
здійснене з дотриманням цільового
використання земельної ділянки, однак
є самочинним за ознакою здійснення
будівництва без належного дозволу та
затвердженого проекту, з матеріалів
справи не вбачається порушення
самочинним будівництвом прав інших
осіб, суд вважає, що наявні підстави для
задоволення позову Фізичної-особи
підприємця ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заперечення відповідача судом
відхиляються, оскільки спростовуються
матеріалами справи.

Оскільки у виникненні спору суд не
вбачає винних дій відповідача,
відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (50089, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на завершену будівництвом
виробничу будівлю «Виробничий корпус»,
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
І.А.
Рудь

Повне рішення складене -25.02.14р.