ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Справа № 15-31-22/16-09-380

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Коробенка
Г.П., Куровського С.В. - доповідача,за
участю представників сторін: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Одеського
апеляційного господарського суду

від 16.12.2013

у справі № 15-31-22/16-09-380
господарського суду Одеської області

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дукла"

до Південного
регіонального виробничо-комерційного
відділення

концерну
"Украгротехсервіс"

про стягнення коштів,

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 23.12.2010 (суддя Петров В.С.)
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дукла" до Південного
регіонального виробничо-комерційного
відділення концерну
"Украгротехсервіс" про стягнення 439138,58
грн. задоволено частково. Стягнуто з
Південного регіонального
виробничо-комерційного відділення
концерну "Украгротехсервіс" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дукла" 391 876,87 грн.,
витрати по сплаті держмита в розмірі
3918,77 грн., витрати на ІТЗ судового
процесу в розмірі 105,30 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013 (колегія
суддів у складі: Будішевська Л.О. -
головуючий, Мишкіна М.А., Таран С.В.)
відмовлено ОСОБА_4 в прийнятті
апеляційної скарги на рішення
господарського суду Одеської області
від 23.12.2010, апеляційну скаргу з
доданими до неї документами повернуто
скаржнику. Повернуто ОСОБА_4 із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 3918,77 грн.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
ухвалу Одеського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013
скасувати, справу передати до
Одеського апеляційного господарського
суду для подальшого розгляду. Вважає,
що оскаржувана ухвала є незаконною,
необґрунтованою та такою, що винесена в
порушення норм процесуального права,
зокрема ст.ст. 91 - 97, 101 ГПК України.

Заслухавши доповідь судді Куровського
С.В., обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши наявні матеріали
справи, проаналізувавши застосування
апеляційним господарським судом норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відмовляючи в прийнятті апеляційної
скарги апеляційний господарський суд
виходив з того, що ОСОБА_4 не є стороною
у справі та не був залучений до участі
у справі в якості третьої сторони;
скаржником належними та допустимими
доказами не доведено, яким чином
оскарженим рішенням вирішено питання
щодо його прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 91 ГПК України сторони
у справі, прокурор, треті особи, особи,
які не брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

У розгляді апеляційної скарги, поданої
особою, яка не брала участі в розгляді
справи судом першої інстанції і яка
вважала, що місцевим господарським
судом вирішено питання про її права та
обов'язки, апеляційний господарський
суд, прийнявши апеляційну скаргу до
провадження (якщо вона не підлягала
поверненню з передбачених ГПК України
підстав), повинен з'ясувати наявність
правового зв'язку між скаржником і
сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що
права такої особи оскаржуваним судовим
рішенням не порушені та що питання про
її права і обов'язки стосовно сторін у
справі судом першої інстанції не
вирішувалися, то апеляційний
господарський суд своєю ухвалою
припиняє апеляційне провадження на
підставі пункту 1 частини першої статті
80 ГПК України, оскільки у такому
випадку не існує правового зв'язку між
скаржником і сторонами у справі, у
зв'язку з чим відсутній суб'єкт
апеляційного оскарження.

Тобто, участь скаржника у спірних
правовідносинах вирішується судом
апеляційної інстанції за наслідком
розгляду справи у судовому засіданні з
урахуванням порядку та меж розгляду
апеляційної скарги.

Наведене узгоджується з позицією
Верховного Суду України, викладеною у
постановах від 07.07.09 у справі №01/65-88, від
02.03.10 у справі №5/131-09, від 02.03.10 у справі
№5/130-09, від 23.03.10 у справі №1/1120-26/396, та
пунктом 52 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
ХІІ Господарського процесуального
кодексу України від 17.05.11 №17.

Однак, на думку колегії суддів, суд
апеляційної інстанції належним чином
не з'ясувавши чи вирішено місцевим
господарським судом питання про права
та обов'язки ОСОБА_4, чи наявний
правовий зв'язок між скаржником і
сторонами у справі, тобто не з'ясувавши
та достеменно не встановивши чи були
порушені його права та обов'язки,
дійшов поспішного висновку про
відмову у прийнятті апеляційної скарги
ОСОБА_4 на рішення господарського суду
Одеської області від 23.12.2010.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції дійшла висновку
про необхідність скасування
оскаржуваної ухвали господарського
суду апеляційної інстанції від 16.12.2013 з
направленням справи на розгляд до
апеляційного господарського суду для
здійснення апеляційного провадження.

Керуючись статтями 86, 1117, 1119 - 11113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013 по
справі № 15-31-22/16-09-380 скасувати.

Справу № 15-31-22/16-09-380 направити до
Одеського апеляційного господарського
суду для здійснення апеляційного
провадження.

Головуючий
Ткаченко Н.Г.

Судді
Коробенко Г.П.

Куровський С.В.