ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 лютого 2014 р.

Справа № 902/41/14

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рудан" ( вул. І.
Богуна,1/13, м. Вінниця,21012)

до:Приватного підприємства "Олсія
Капітал" ( вул. Червонохрестівська, 10/3,
м. Вінниця, 21050)

про визнання договору про відступлення
права вимоги недійсним

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Василишена
Н.О.

Представники сторін:

позивача : Федоров Микола Миколайович,

відповідача : Сорочинська Ірина
Анатоліївна, ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рудан" звернулося до
господарського суду Вінницької
області з позовом до приватного
підприємства "Олсія Капітал" про
визнання договору про відступлення
права вимоги недійсним.

Ухвалою суду від 14.01.2014 року порушено
провадження у вказаній справі №902/41/14 з
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні на 04.02.2014 року.

03.02.2014 року представником відповідача
ПП "Олсія Капітал" через канцелярію
суду було подано відзив на позовну
заяву (вх. № канц. 08-46/958/14), в якому
останній заявляє про застосування
позовної давності до вимог позивача та
просить суд відмовити в їх задоволенні.

В судове засідання 04.02.2014 року
з'явилися: арбітражний керуючий
(ліквідатор ТОВ "Рудан") та представники
відповідача.

Арбітражний керуючий (ліквідатор ТОВ
"Рудан") виступив по суті справи,
позовні вимоги підтримавши в повному
обсязі та подавши заяву про визнання
причин пропущення строку позовної
давності поважними.

Натомість, представники відповідача
проти позову повністю заперечували з
підстав, наведених у відзиві на позовну
заяву.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти заяви
арбітражного керуючого (ліквідатора
ТОВ "Рудан") про визнання причин
пропущення строку позовної давності
поважними та просили суд відкласти
розгляд справи для подачі
обґрунтованого заперечення на
зазначену заяву.

Ухвалою суду від 04.02.2013 року розгляд
справи було відкладено на 19.02.2014 року з
метою надання можливості
представникам відповідача подати
обґрунтоване заперечення на заяву
представника позивача (ліквідатора ТОВ
"Рудан") про визнання причин пропущення
строку позовної давності поважними та
у зв'язку з неподанням сторонами
витребуваних судом доказів та
необхідністю витребування нових
доказів, суд прийшов до висновку про
відкладення слухання справ на іншу
дату.

В судове засідання 19.02.2014 року з'явились
представник позивача та представники
відповідача.

Представник позивача позов підтримав
в повному обсязі. Разом з тим, останнім
були подані додаткові пояснення по
суті спору ( вх. № канц. 08-46/1612/14).

Представники відповідача проти позову
заперечили. При цьому, останніми було
надано заперечення на заяву
представника позивача про визнання
причин пропущення строку позовної
давності поважними (вх. № канц. 08-46/1609/14).

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача та заперечення
представників відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Позовні вимоги позивача мотивовано
наступним:

Постановою господарського суду
Вінницької області від 19.11.2009 р. по
справі № 10/171-09 було визнано банкрутом
товариство з обмеженою
відповідальністю „Рудан" та відкрито
ліквідаційну процедуру, ухвалою у цій
же справі від 24.12.2013 року, ліквідатором
ТОВ „Рудан" призначено арбітражного
керуючого Федорова Миколу
Миколайовича.

Позивач зазначає, що при ознайомлені з
матеріалами справи № 10/171-09 останньому
стало відомо, що ухвалою
господарського суду Вінницької
області у справі №10/52-05 про банкрутство
підприємства «Вінницький консервний
завод» від 21.11.2006 року, затверджено
реєстр вимог кредиторів, до якого
включено у четверту чергу ТОВ "Рудан" з
сумою вимог 1 636 518,48 грн., вказана сума є
ліквідаційною масою банкрута - ТОВ
„Рудан". На підставі договору про
відступлення права вимоги від 31
березня 2009 року, який було укладено між
ТОВ „Рудан" на ПП „Олсія Капітал"
ухвалою від 04.03.2011р. господарським
судом Вінницької області у справі
№10/52-05 про банкрутство підприємства
«Вінницький консервний завод»
проведено заміну конкурсного
кредитора ТОВ „Рудан" на ПП „Олсія
Капітал" з сумою вимог 1 636 518,48 грн.

Позивач зазначає, що договір, який було
укладено між ТОВ „Рудан" та ПП „Олсія
Капітал" про відступлення права вимоги
від 31 березня 2009 року є таким, що не
відповідає вимогам законодавства, а
тому має бути визнаним не дійсним із
наступних підстав.

26.02.2003 року між підприємством
„Вінницький консервний завод" та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» укладено договір на
відкриття відкличної кредитної лінії
№ 2/КВФ-03, предметом якого є надання
банком підприємству „Вінницький
консервний завод" кредиту в сумі 3000000
грн. під проценти у розмірі 25 % річних.

23.03.2004 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вищевказаним
кредитним договором між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк» та ТОВ
«Рудан» було укладено договір поруки.

Відповідно до умов договору - строк дії
договору поруки встановлено до повного
виконання підприємством „Вінницький
консервний завод" зобов'язань за
договором на відкриття відкличної
кредитної лінії № 2/КВФ-03.

В результаті не виконання
підприємством „Вінницький консервний
завод" своїх зобов'язань за кредитним
договором ТОВ «Рудан» відповідно до
договору поруки сплатило ТОВ
«Український промисловий банк» 1 636 518,48
грн. заборгованості про, що 31 травня 2005
року укладено акт звірки взаємних
розрахунків, між ТОВ «Рудан» та
Боржником - підприємством „Вінницький
консервний завод", який затверджений
ухвалою господарського суду
Вінницької області від 21.11.2006 року у
справі № 10/52-05.

Тобто, внаслідок вищевказаних дій, до
ТОВ «Рудан» перейшли права кредитора,
що випливають із договору на відкриття
відкличної кредитної лінії № 2/КВФ-03,
право на отримання процентів за
користування боржником - підприємством
„Вінницький консервний завод"
кредитними коштами та неустойки за
несвоєчасне їх повернення.

31.03.2009 року між ТОВ "Рудан" (первісний
кредитор) в особі в.о. генерального
директора ОСОБА_5 та ПП "Олсія
Капітал"(новий кредитор) , в особі
директора ОСОБА_4 укладено договір про
відступлення права вимоги (далі
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору - первісний
кредитор передає належні йому права
вимоги боргу згідно акту звірки
взаємних розрахунків, укладеного між
первісним кредитором та боржником -
підприємством "Вінницький консервний
завод"

Тобто, новий кредитор приймає право
вимоги, що належне первісному
кредитору згідно зазначених
документів.

Відповідно до п. 1.4 договору
заборгованість боржника перед
первісним кредитором складає 1 636 518, 48
грн.

Згідно п. 2.1.та п. 2.2. за передане право
вимоги до боржника новий кредитор
сплачує первісному кредитору суму у
розмірі 1000,00 грн.

Новий кредитор зобов'язаний сплатити
первісному кредитору за відступлення
права вимоги грошову суму, визначену у
п. 2.1 цього договору, протягом двох днів
з моменту підписання даного договору.

Відповідно до п. 4.1 У випадку порушення
своїх зобов'язань за цим договором
сторони несуть відповідальність,
визначену чинним законодавством.

Відповідно до акту прийому-передачі
від 31.03.2009 року ТОВ "Рудан" передало, а ПП
"ОЛСІЯ КАПІТАЛ" на підтвердження
виконання умов Договору про
відступлення права вимоги від 31.03.2009
року, прийняло документи на право
вимоги боргу у боржника - підприємства
"Вінницький консервний завод".

Відповідно до квитанції до
прибуткового касового ордеру №3 від
31.03.2010 року, уступка права вимоги
вартістю 1 636 518,48 грн., проведена за 1 000,00
грн., які сплачені готівкою в касу ТОВ
"Рудан" від ПП "ОЛСІЯ КАПІТАЛ".

Отже, ТОВ "Рудан" та ПП "Олсія Капітал"
уклали договір, предметом якого є
фінансування одного учасника іншим у
рахунок передання грошової вимоги до
третьої особи.

Позивач зазначає, що у даному випадку
договір про відступлення права вимоги
від 31.03.2009 року, який укладений між ТОВ
«Рудан» та ПП "Олсія Капітал" є
договором факторингу, оскільки ця
господарська операція відповідає усім
ознакам факторингу, які наведені у ст.
1077 Цивільного кодексу України.

Таким чином, для укладення договору
факторингу (відступлення права
грошової вимоги) фактор, яким в даному
випадку є Приватне підприємство "Олсія
Капітал" (відповідач), згідно з ч. 3 ст. 1079
ЦК України і відповідно до Закону
України "Про фінансові послуги та
державне обслуговування ринків
фінансових послуг" повинен мати право
на здійснення факторингових операцій.
Такого права на здійснення
факторингових операцій у відповідача
на час укладання спірного договору не
було.

Постановою господарського суду
Вінницької області від 19 листопада 2009
року по справі № 10/171-09, відповідно до
ст. 52 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", боржника -
товариство з обмеженою
відповідальністю "Рудан", визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

Отже, провадження по справі № 10/171-09
господарським судом Вінницької
області здійснюється в редакції Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", яка діяла на
момент визнання позивача банкрутом.

Відповідно до отриманих в процедурі
провадження у справі № 10/171-09 довідок
від ДПІ у м. Вінниці, Вінницького
обласного РВ ФДМУ, Вінницького
міського управління земельних
ресурсів, Вінницького МРЕВ ДАІ,
Вінницької міської інспекції
Держтехнагляду активи у ТОВ "Рудан"
відсутні.

Таким чином, дебіторська
заборгованість боржника - підприємства
„Вінницький консервний завод", яка
рахувалась згідно реєстрів
бухгалтерського обліку ТОВ «Рудан» в
сумі 1 636 518, 48 грн. на час укладання
спірного договору про відступлення
права вимоги була єдиним активом
банкрута за рахунок якого можна було б
погасити заборгованість перед
кредиторами.

Враховуючи те, що договір про
відступлення права вимоги з боку ТОВ
"Рудан" підписаний в.о. генерального
директора ОСОБА_5., а з боку ПП "Олсія
Капітал" ОСОБА_4, яка являється донькою
в.о. генерального директора ТОВ «Рудан»
ОСОБА_5, при цьому засновниками
вищевказаних підприємств являються
подружжя ОСОБА_5 (ОСОБА_5. та ОСОБА_6.), а
тому ТОВ "Рудан" та ПП "Олсія Капітал"
являються заінтересованими особами.

Відповідно до частини другої статті 22
ЦК України збиками є: зокрема, доходи,
які особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушено (упущена вигода).

Отже, в даному разі неодержаним
прибутком позивача є можливе
повернення дебіторської
заборгованості підприємством
„Вінницький консервний завод", що
могло б мати місце у випадку не
укладання спірного договору.

Таким чином, в результаті укладання
договору про відступлення права вимоги
від 31.03.2009 року та його виконанням
позивачу нанесено збитки на суму 1 635
518,48 грн.

Разом з тим, позивач зазначає, що зі
змісту частини 1 статті 261 Цивільного
кодексу України вбачається, що перебіг
строку позовної давності починається з
дня виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Факт укладення вищевказаного договору
було виявлено лише у грудні 2013 року,
тобто з часу, коли ліквідатор ТОВ
«Рудан» арбітражний керуючий Федоров
М.М. одержав копію оскаржуваного
договору. Відтак, позивач звернувся за
захистом свого порушеного права в
межах строку позовної давності.

Представники відповідача проти
заявлених позовних вимог заперечують з
підстав наведених у відзиві від 03.02.2014р.
вх.№ 08-46/958/14.

Суд заслухавши представників сторін та
дослідивши матеріали справи дійшов
наступних висновків.

Відповідно до пункту 1-1 розділу X Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (далі-Закон)
провадження у справі про банкрутство
повинно здійснюватись із
застосуванням тієї редакції Закону,
яка діяла на момент прийняття 19
листопада 2009 року постанови про
визнання позивача банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно із вказаною статтею Закону
положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом в обґрунтування
наявності повноваження звернутися із
позовом позивач послався, зокрема, на
частину 1 статті 25 Закону, в силу якої
ліквідатор з дня свого призначення
здійснює такі повноваження: з підстав,
передбачених частиною десятою статті 17
цього Закону, подає до господарського
суду заяви про визнання недійсними
угод боржника.

Тобто зміст вказаних вище норм Закону
вказує на те, що визнати недійсними з
підстав, встановлених частиною 10
статті 17 Закону, можна лише той договір,
який виконується сторонами в момент
звернення з позовом про визнання його
недійсним.

Беручи до уваги, той факт, що
господарським судом Вінницької
області винесено рішення від 19 січня
2011 року по справі 5/203-10 ( за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Рудан" до
приватного підприємство "Олсія
Капітал" про розірвання договору від
31.03.2009 р. про відступлення права вимоги
), яким встановлено, що спірний договір
виконано сторонами повністю, тому з
враховуванням наведеного, суд дійшов
висновку про відсутність у ліквідатора
правових підстав для звернення до
господарського суду з заявою про
визнання недійсною угоди боржника з
підстав, передбачених частиною 10
статті 17 Закону. (рішення набрало
законної сили)

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
якою передбачено повноваження
ліквідатора та членів ліквідаційної
комісії Ліквідатор з дня свого
призначення здійснює такі
повноваження: приймає до свого відання
майно боржника, вживає заходів по
забезпеченню його збереження; виконує
функції з управління та розпорядження
майном банкрута; здійснює
інвентаризацію та оцінку майна
банкрута згідно з законодавством;
аналізує фінансове становище банкрута;
виконує повноваження керівника
(органів управління) банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; пред'являє до третіх
осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості банкруту;
має право отримувати кредит для
виплати вихідної допомоги працівникам,
що звільняються внаслідок ліквідації
банкрута, який відшкодовується в першу
чергу згідно зі статтею 31 цього Закону
за рахунок коштів, одержаних від
продажу майна банкрута; з дня визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури повідомляє
працівників банкрута про звільнення та
здійснює його відповідно до
законодавства України про працю.
Виплата вихідної допомоги звільненим
працівникам банкрута провадиться
ліквідатором у першу чергу за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
банкрута або отриманого для цієї мети
кредиту; заявляє в установленому
порядку заперечення по заявлених до
боржника вимогах поточних кредиторів
за зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, і
є неоплаченими;

Тобто з врахуванням викладеного, у
статті 25 вищевказаного Закону, якою
визначені повноваження ліквідатора,
відсутнє повноваження подавати позов з
підстав, встановлених частиною 11
статті 17 Закону.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 1 Закону, у редакції, що діяла на
момент прийняття постанови про
банкрутство Позивача: заінтересовані
особи стосовно боржника - юридична
особа, створена за участю боржника,
керівник боржника, особи, що входять до
складу органів управління боржника,
головний бухгалтер (бухгалтер)
боржника, у тому числі і звільнені з
роботи за рік до порушення провадження
у справі про банкрутство, а також особи,
які знаходяться у родинних стосунках
із зазначеними особами та підприємцем
(фізичною особою) - боржником, а саме:
подружжя та їх діти, батьки, брати,
сестри, онуки. Для цілей цього Закону
заінтересованими особами стосовно
керуючого санацією чи кредиторів
визнаються особи в такому ж переліку,
як і заінтересовані особи стосовно
боржника.

Договір укладався не між боржником
(позивачем) та донькою в.о. генерального
директора боржника (позивача), як
стверджує ліквідатор, а між боржником
(позивачем) та відповідачем, інтереси
якого представляла донька в.о.
генерального директора боржника
(позивача), яка була керівником
відповідача.

Разом з тим, та обставина, що
засновниками/учасниками позивача та
відповідача були одні й ті ж особи, не
визнається Законом як
заінтересованість стосовно боржника
(позивача).

Таким чином, на момент укладення
договору відповідач не був
заінтересованою особою стосовно
боржника (позивача).

Отже, у ліквідатора відсутнє
повноваження звертатись із позовом про
визнання договору недійсним,
посилаючись на укладення договору
боржником (позивачам) із
заінтересованою особою.

Окрім того, суд оцінює критично
твердження позивача стосовно тогою що
договір про відступлення права вимоги
від 31.03.2009 року за своєю природою є
договором факторингу.

Свої доводи суд базує на позиції, яка
встановлена та викладена у постанові
№10/52-05 від 07.07.2011 року Вищого
господарського суду України, якою було
визнано, що договір про відступлення
права вимоги від 31.03.2009 року має
оплатний характер, в зв"язку з чим до
нього застосовується пложення ЦК
України про купівлю - продаж. Тобто,
судовою інтанцією уже зроблено оцінку
стосовно природи даного договру.

Крім того, приймаючи рішення судом не
береться до уваги заява ПП «Олсія
Капітал» про застосування строків
позовної давності з підстав,
викладених у відзиву (вх. №08-46/958/14) від
03.02.2014 року, оскільки остання
застосовується судом лише при
наявності доведеності позивачем
порушеного права.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 47, 49, 82, 84,
115,116 ГПК України, ст.7 Закону України
"Про судовий збір" -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24 лютого 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи