донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

19.02.2014 р. справа №905/7961/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Чернота Л.Ф.суддівСтойка
О.В., Шевкової Т.А.від позивача:Сбоєва
А.І. - за дов. №27/01-14 від 27.01.2014р.від
відповідача:не з"явивсяРозглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Донбас-Імпекс" м.Донецькна рішення
господарського суду Донецької
областівід18.12.2013 рокуу справі№905/7961/13
(суддя Подколзіна Л.Д. )за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "НК Артеміда Трейд"
м.Макіївка Донецької областідо
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс"
м.Донецькпростягнення 111 830,97
грн.ВСТАНОВИВ:

У 2013 році Товариство з обмеженою
відповідальністю "НК Артеміда Трейд"
м.Макіївка Донецької області
звернулося до господарського суду
Донецької області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс"
м.Донецьк про стягнення суми 111 830,97 грн.,
що складається із суми основного боргу
у розмірі 88 650,03 грн., пені у розмірі 1
299,07 грн., 38% річних у розмірі 3 797,27 грн.,
інфляційних у розмірі 354,60 грн. та 20%
штрафу у розмірі 17 730,00 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 18.12.13р. позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "НК Артеміда Трейд"
м.Макіївка задоволені у повному обсязі.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс"
м.Донецьк на користь Товариство з
обмеженою відповідальністю "НК
Артеміда Трейд" м.Макіївка основний
борг у розмірі 88 650,03 грн., 38% річних у
розмірі 3 797,27 грн., інфляційні у розмірі
354,60 грн., пеню у розмірі 1 299,07грн., штраф
у розмірі 17 730,00 грн., витрати по
сплаті судового збору у сумі 2 236,62 грн.

Відповідач, ТОВ "Донбас-Імекс"
м.Донецьк, з прийнятим рішенням не
згоден, вважає його прийнятим з
порушенням норм процесуального права.
Тому він звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить Донецький
апеляційний господарський суд рішення
господарського суду Донецької області
від 18.12.13 р. скасувати.

Представник відповідача до судового
засідання апеляційної інстанції не
з»явився, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, своїми процесуальними правами,
передбаченими ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України не
скористався, причини неявки не пояснив,
ніяких клопотань з цього приводу
судовій колегії не надав, ухвалою суду
про порушення апеляційного
провадження від 30.12.2013р. явка сторін не
визнана обов»язковою, тому апеляційна
інстанція вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
відповідача, оскільки неявка
представників сторін не перешкоджає
вирішенню спору, а повний текст
постанови направляється учасникам
процесу в установленому порядку.

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "НК Артеміда Трейд"
м.Макіївка, відзив на апеляційну скаргу
не надав, у судовому засіданні
зазначив, що вважає рішення
господарського суду законним та
обґрунтованим, прийнятим відповідно до
вимог чинного законодавства, просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, рішення суду без змін.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до статті 101
Господарського процесуального кодексу
України на підставі встановлених
фактичних обставин переглядає
матеріали господарської справи та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.

Заслухавши представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права України, колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського
суду частковому скасуванню, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.04.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "НК Артеміда Трейд"
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс"
(Покупець) був укладений договір
поставки палива №А-00000081,
відповідно до п. 1.1 якого Продавець
зобов'язався передати Покупцю
нафтопродукти відповідно до
видаткової накладної, а останній
зобов'язався прийняти та сплатити
поставлений йому товар в строк і в
порядку, встановленому цим договором.

За умов п. 4.5. Договору Покупець
зобов'язаний сплатити шляхом
перерахування на поточний рахунок
продавця вартість поставлених товарів
протягом 14 календарних днів з дня
отримання товару.

Згідно до п. 4.7 Договору у разі
прострочки сплати товару за цим
договором з покупця стягуються
відсотки за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 38% річних,
штраф у розмірі 20% від суми
поставленого товару з моменту
прострочки платежу за кожний день
прострочки до моменту повної сплати
заборгованості.

Відповідно до п.п. 6.2.1 Договору за
несвоєчасне виконання грошових
зобов"язань, а саме: порушення строків
оплати товару, вказаних в п.4.5 цього
договору, винна сторона сплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за весь час
прострочення до повного погашення
заборгованості.

Договір набирає чинності з дати його
підписання і діє до 31.12.2013 року. (п. 7.1
договору).

Договір підписаний та засвідчений
печатками сторін без заперечень.

На виконання умов договору, позивачем
поставлено відповідачу товар за
видатковими накладними № А-62 від
30.04.2013р. на суму 89 739грн., №А-19 від
15.08.2013р. на суму 43 630,05грн., № А-13 від
30.08.2013р. на суму 44 382,80грн., №А-78 від
23.08.2013р. на суму 43 802грн., № А-42 від
06.08.2013р. на суму 38 281,50грн., №А-51 від
19.07.2013р. на суму 98 661,30грн., №А-23 від
13.06.2013р. на суму 87 204грн., № А-85 від
06.07.2013р. на суму 61 565,40грн., №А-41 від
24.05.2013р. на суму 87 204грн.,
№А-77 від 10.09.2013р. на суму 38 899,18грн.,
№А-28 від 25.09.2013р. на суму 42 780,80грн.
позивач передав, а повноважні особи
відповідача отримали товар, а саме:
нафтопродукти на загальну суму 676
150,03грн., який отримано відповідачем,
про що є підписи уповноважених осіб
відповідача на зазначених накладних,
на підставі довіреностей на отримання
товаро-матеріальних цінностей №125 від
30.04.2013р., №41 від 15.08.2013р., №43 від 30.08.2013р.,
№42 від 23.08.2013р., №40 від 06.08.2013р., №39 від
19.07.2013р., №128 від 13.06.2013р., №127 від 24.05.2013р.,
№44 від 10.09.2013р., №45 від 25.09.2013р.

Відповідачем зобов"язання з оплати
поставленого товару виконані частково,
а саме у сумі 587 500,00грн., що
підтверджується довідкою вих.№26/3-1732
від 07.11.2013р. щодо надходжень на поточний
рахунок ТОВ "НК Артеміда Трейд" від ТОВ
"Донбас-Імекс" за період з 24.04.2013р. по
07.11.2013р., тому рахувався борг в розмірі 88
650,03 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач
звернувся до відповідача з претензією
від 26.10.2013р. з вимогою погасити
заборгованість по договору №А-00000081 у
розмірі 90 650,03 грн. Відповідач листом
№135 від 04.11.2013р. гарантував погасити
суму заборгованості до 27.11.2013р.

Однак позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з відповідача суми 111 830,97
грн., що складається із суми основного
боргу у розмірі 88 650,03 грн., пені у
розмірі 1 299,07 грн., 38% річних у розмірі 3
797,27 грн., інфляційних у розмірі 354,60 грн.
та 20% штрафу у розмірі 17 730,00 грн.
Господарським судом позов задоволений
у повному обсязі.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та у
встановлений строк, одностороння
відмова від виконання прийнятих на
себе зобов'язань згідно до вказівок
закону, договору, не допускається.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, поставка
товару за видатковими накладними була
здійснена відповідно до умов
укладеного між сторонами договору
№А-00000081 від 26.04.2013 року, який є
підставою данного позову.

Матеріалами справи підтверджується, та
не заперечується відповідачем, що він
кошти не перерахував, а також доказів
відсутності заборгованості по
договору №А-00000081 не надав.

Ні суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції не надані
належні та допустимі докази, оформлені
належним чином, наявності заперечень
відповідача щодо неналежної поставки
товару, щодо відмови відповідача від
поставленного товару, а також щодо
прийняття товару у встановленому
порядку на відповідальне зберігання
відповідно до ст. ст. 666, 688, 690 Цивільного
кодексу України.

У зв»язку з тим, що відповідач не довів
суду належними та допустими доказами у
розумінні ст. ст. 33, 34, 36 Господарського
процессуального кодексу України,
виконання належним чином згідно ст. ст.
525, 526 Цивільного кодексу України і в
строк, встановлений договором щодо
оплати отриманого та використаного ним
у господарській діяльності товару,
тому судова колегія вважає, що суд
першої інстанції правомірно стягнув з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс"
м.Донецьк борг в розмірі 88 650,03 грн.

Крім заборгованості за поставлений
товар позивач також просив стягнути з
відповідача пеню у розмірі 1 299,07 грн., 38%
річних у розмірі 3 797,27 грн., інфляційні у
розмірі 354,60 грн. та 20% штрафу у
розмірі 17 730,00 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши розрахунок пені,
інфляційних та 38% річних, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що він відповідає вимогам чинного
законодавства України, а судом першої
інстанції правомірно стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс"
м.Донецьк, пеню у розмірі 1299,07 грн.,
інфляційні у розмірі 354,60 грн., як
збільшення суми основного боргу в
період прострочки виконання
відповідачем його грошового
зобов"язання в зв"язку з девальвацією
грошовою одиниці України та 38% річних в
розмірі 3 797,27 грн., як плати за
користування чужими грошовими коштами
в період прострочки виконання
відповідачем його грошового
зобов'язання.

Господарським судом також задоволено
позов у частині стягнення штрафу в
розмірі 20% від суми поставленого товару
з моменту прострочки платежу за кожен
день прострочки до моменту повної
сплати заборгованості у розмірі 17 730,00
грн. Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду з огляду на
таке.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.4,6 ст.231 та ч.2 ст.343 ГК
України у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором. Платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Пеня за порушення грошового
зобов'язання обчислюється лише у
відсотках до суми простроченого
платежу, про зазначено і роз'яснено в
п.п.2.8,2.9 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань". Установлення
розміру пені у твердій грошовій сумі
законом не передбачено і суперечить
змістові цього поняття; відтак позовні
вимоги, пов'язані із стягненням пені,
обчисленої виходячи з такого розміру,
не можуть бути задоволені. За приписом
ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та ч.2
ст.343 ГК України розмір пені за
прострочку платежу не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

Отже, виходячи з системного аналізу
змісту положень ч.ч.2,3 ст.549 ЦК України
та ч.ч.4,6 ст.231, ч.2 ст.343 ГК України,
законодавцем розмежовуються штрафу та
пені як різні види неустойки. Зокрема,
кваліфікуючими ознаками штрафу є: 1)
можливість встановлення за майже
будь-яке порушення зобов'язання:
невиконання або неналежне виконання
(порушення умов про кількість, якість
товарів, робіт (послуг), виконання
зобов'язання неналежним способом тощо);
2) обчислення у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. В свою чергу, пеня як
різновид неустойки характеризується
такими ознаками: 1) застосування
виключно у грошових зобов'язаннях; 2)
можливість встановлення тільки за
такий вид порушення зобов'язання, як
прострочення виконання (порушення
умови про строки); 3) обчислення у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного зобов'язання; 4) триваючий
характер - нарахування пені за кожний
день прострочення.

Як вбачається з п.4.7 договору поставки
палива №А-00000081 від 26.04.2013р. у разі
просточки оплати з Покупця стягується
штраф в розмірі 20% від суми
поставленого товару з моменту
прострочки платежу за кожен день
прострочки до моменту повної сплати
заборгованості.

Таким чином, визначений сторонами у
договорі штраф, який нараховується за
кожен день прострочення, прив'язується
до суми заборгованості за кожен день
прострочки та не визначений у
фіксованому розмірі, за своєю правовою
природою є пенею, яка не може
стягуватися у розмірі, що перевищує
подвійну облікову ставку НБУ.

Наведеної правової позиції
дотримується також Верховний Суд
України при здійсненні перегляду
судових рішень господарських судів у
справах зі спорів, що виникають з
подібних правовідносин (постанова ВСУ
від 07.11.2011 у справі №5002-2/5109-2010),
зазначаючи про те, що яким би способом
не визначався в договорі розмір пені,
він не може перевищувати той розмір,
який установлено законом як граничний,
тобто за прострочення платежу за
договором може бути стягнуто лише пеню,
сума якої не перевищує ту, що обчислено
на підставі подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Таким чином, вважаючи правильним
стягнення з покупця суми штрафу у
розмірі 17 730,00 грн., нарахованого на
підставі пункту 4.7 договору за кожен
день прострочення невиконаного
зобов'язання, господарський суд не
звернув уваги на те, що за своєю
правовою природою означений штраф
підпадає під визначення пені.

Разом з тим судом вже стягнуто з
відповідача 1 299,07 грн. пені, нарахованої
за цей самий період на підставі пункту
6.2.1 договору, яким сторони передбачили
нарахування пені.

Зазначене дає можливість дійти
висновку про те, що умовами договору
передбачено, а судом здійснено
подвійне стягнення пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання покупцем, що не
узгоджується з приписами статті 61
Конституції України, відповідно до
якої ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

За таких обставин висновок
господарського суду про правомірність
заявлених позивачем вимог у частині
стягнення з відповідача штрафу 20% за
кожен день прострочки у розмірі 17 730,00
грн., є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що судом першої інстанції невірно
застосовані норми матеріального права,
а тому рішення господарського суду
Донецької області від 18.12.2013 року у
справі №905/7961/13 підлягає частковому
скасуванню.

Відтак, апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Донбас-Імекс" м.Донецьк, підлягає
частковому задоволенню.

Отже, відповідно до статті 47
Господарського процесуального кодексу
України, судове рішення прийняте з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, тому колегія
суддів дійшла висновку про прийняття
нового рішення про часткову відмову у
позові.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі за подання позову та
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103,
104, 105 Господарського процесуального
кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Донбас-Імекс" м.Донецьк на рішення
господарського суду Донецької області
від 18.12.2013 року у справі №905/7961/13 -
задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької
області від 18.12.2013 року у справі №905/7961/13
- скасувати частково.

Прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "НК
Артеміда Трейд", м.Макіївка Донецької
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс",
м.Донецьк про стягнення штрафу у
розмірі 17 730,00 грн.

В інший частині рішення господарського
суду Донецької області від 18.12.2013 року у
справі №905/7961/13 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс",
(, м.Донецьк) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "НК Артеміда Трейд",
(, м.Макіївка Донецької
області) основний борг у розмірі 88 650,03
грн., 38% річних у розмірі 3 797,27 грн.,
інфляційні у розмірі 354,60 грн., пеню у
розмірі 1 299,07 грн., витрати по сплаті
судового збору у сумі 1888,02 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "НК Артеміда Трейд",
м.Макіївка Донецької області на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбас-Імекс",
м.Донецьк судовий збір за подання
апеляційної скарги у розмірі 177,30 грн.

Доручити господарському суду
Донецької області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Головуючий
Л.Ф. Чернота

Судді
О.В.Стойка

Т.А. Шевкова

Надр.5 прим:

1 - у справу;

2 - позивачу;

3 - відповідачу;

5 - ДАГС;

6- ГСДО