ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.2014
Справа № 905/8927/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Зекунов Е.В..

при секретарі судового засідання
Павленко М.С. розглянувши у відкритому
судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до відповідача: Красногорівського
міського комбінату комунальних
підприємств "Віта", м. Красногорівка
Донецької області,

про: стягнення 177429,18 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Халіна А.О. за довірен..

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія"
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Красногорівського
міського комбінату комунальних
підприємств "Віта" про стягнення боргу
за поставлений природний газ по
договору купівлі-продажу №11-3-ТЕ від
30.09.2011р. у розмірі 177429,18 грн., з яких сума
основного боргу у розмірі 75216,28 грн.,
інфляційні нарахування у розмірі 2439,35
грн., 3 % річних у розмірі 7358,85 грн., пеня -
32469,18 грн., 7 % штрафу - 59945,52 грн.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625,
712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22,
193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу
України.

Розгляд справи відкладався згідно ст. 77
ГПК України.

Розпорядженням в.о. голови
господарського суду Донецької області
від 20.01.2014 року справу передано на
розгляд судді Зекунова Е.В.

У судовому засіданні, позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про місце, дату та час
проведення судового засідання
повідомлений належним чином,
письмового відзиву не надав.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що ухвали суду направлені
відповідачу за адресою, зазначеною в
позові та спеціальному витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
господарський суд вважає, що
відповідач був повідомлений про
розгляд справи належним чином, проте
правом бути присутнім в судовому
засіданні не скористався, тому справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про наступне.

30 вересня 2011р. між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(продавець) та Красногорівським
міським комбінатом комунальних
підприємств "Віта" (покупець) укладено
договір купівлі-продажу природного
газу № 11-3-ТЕ (а.с.8-16).

Відповідно до п.1.1 Договору, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012
році природний газ (за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну
територію України ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"), для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити газ в обсязі зазначеному в п.2.1
цього договору. Газ, що продається за
цим договором, використовується
покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями.

За умовами п.5.2 договору ціна за 1000
куб.м. газу становить 1 091,00 грн. з
урахування збору у вигляді цільової
надбавки до затвердження тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Пунктами 3.3 та 3.4 договору сторони
встановили, що приймання-передача газу
оформлюється актом прийому-передачі
газу. Обсяг споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця. Не
пізніше 5 числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, Покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
Покупця та газорозподільного
(газотранспортного) підприємства три
примірника акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газорозподільному (газотранспортному)
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно з п.6.1 договору оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до п.7.2 Договору, за
невиконання покупцем умов п.6.1 цього
договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем п 6.1 договору, він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу. Пеня
сплачується протягом 3 банківських
днів з моменту отримання Покупцем
вимоги Продавця. У разі несплати пені у
вказаний строк Покупець вважається
таким, що має заборгованість за цим
договором.

Договір набуває чинності з дати його
підписання та скріплення печатками і
діє в частині реалізації газу з 01.10.2011
року до 31.12.2012р., а в частині проведення
розрахунків за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості.

Додатковою угодою №2 від 19.01.2012р. до
договору №11-3-ТЕ від 30.09.2011р. сторони
змінили ціну газу з 01.01.2012р., а саме: ціна
за 1000 куб.м. природного газу, що
використовується для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням становить 1 091,00 грн. з
урахування збору у вигляді цільової
надбавки до затвердження тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу, що
використовується для виробництва
теплової енергії, яка споживається
релігійними організаціями становить 1
248,08 грн. з урахування збору у вигляді
цільової надбавки до затвердження
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м
природного газу - 1 248,08 грн., крім того
ПДВ: на газ - 0%, на послуги з
транспортування - 20% - 61,12 грн., всього до
сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1
309,20 грн. (а.с.21).

Договір про постачання природного газу
разом з додатками до нього, підписаний
обома сторонами без розбіжностей.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору позивач
передав, а відповідач прийняв протягом
жовтня-грудня 2012 року природний газ на
загальну суму 979340,54 грн. про що свідчать
акти прийму-передачі природного газу,
які підписані та скріплені печатками
обох підприємств (а.с.17-19).

За поясненнями позивача, відповідачем
частково сплачені кошти за поставлений
природний газ. Станом на 11.10.2013р.
відповідачем сплачено 904124,26 грн. Таким
чином, станом на 11.10.2013р.сума боргу
склала 75 216,28 грн.

Невиконання відповідачем умов
договору - не оплата відповідачем боргу
за поставлений природний газ зумовили
звернення позивача до суду з цим
позовом.

Окрім суми основного боргу у розмірі
75216,28 грн., позивач нарахував та просить
стягнути з відповідача інфляційні
нарахування у розмірі 2439,35 грн., 3 %
річних у розмірі 7358,85 грн., пеню - 32469,18
грн., 7 % штрафу - 59945,52 грн.

Договір № 11-3-ТЕ від 30.09.2011р. за своєю
правовою природою є договором
купівлі-продажу природного газу.

Так, за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст.655 ЦК
України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна норма міститься у
п.7 статті 193 Господарського кодексу
України. Договір є обов'язковим до
виконання (ст.629 ЦК України).
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.599 ЦК
України). Згідно ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Статтею 610
Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених ГК України, іншими
законами та договором (частина друга
статті 193, частина перша статті 216 та
частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є штрафні санкції, до яких
віднесено штраф та пеню (частина перша
статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено частиною третьою статті 549
ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК
України, статтями 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не
суперечить статті 61 Конституції
України, оскільки згідно зі статтею 549
ЦК України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230 ГК
України - видами штрафних санкцій,
тобто не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності. У
межах одного виду відповідальності
може застосовуватися різний набір
санкцій. Аналогічної правової позиції
притримується й Судова палата у
господарських справах Верховного суду
України у постанові від 27.04.2012 р. №
3-24гс12.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд вважає його є
обґрунтованим та арифметично вірним,
тому задовольняє вимоги в цій частині
як обґрунтовані.

Як вбачається, сторонами у п. 7.2
Договору передбачено, що за
невиконання покупцем умов п.6.1 цього
договору, покупець зобов'язується
сплатити постачальнику пеню за кожний
день прострочення платежу, в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

Підрахувавши нараховані позивачем на
підставі п. 7.2 договору № 11-3-ТЕ від
30.09.2011р. штраф у розмірі 7 % на суму 59945,52
грн., господарський суд дійшов
висновку, що наданий розрахунок є
обґрунтованим та арифметично вірним,
тому суд задовольняє вимоги в цій
частині як обґрунтовані.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми; боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові; отже, інфляційні
нарахування на суму боргу та проценти
річних входять до складу грошового
зобов'язання (постанова ВСУ від 16.05.2006 у
справі №10/557-26/155).

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3% річних на суму 7358,85 грн.
суд вважає його арифметично вірним,
тому задовольняє вимоги в цій частині
як обґрунтовані.

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача інфляційних втрат у
розмірі 2439,35 грн. суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки. Розрахунки
індексу інфляції за квартал, період з
початку року і т.п. проводяться
"ланцюговим" методом, тобто шляхом
множення місячних (квартальних і т.д.)
індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007
№265 "Про затвердження Методики
розрахунку базового індексу споживчих
цін").

Нарахування індексу інфляції у
розумінні статті 625 Цивільного кодексу
України відбувається за весь час
прострочення без обмежень певним
вибірковим періодом. Цією нормою
передбачено підрахунок індексу
інфляції не за окремі інтервали часу, а
в цілому за весь період прострочення. І
якщо індекс інфляції в окремі періоди є
меншим за одиницю, і може мати при цьому
економічну назву "дефляція", то це не
змінює її правову природу. Є цілком
неприпустимим при розрахунку пропуск
жодного місяця, бо при цьому руйнувався
би весь ланцюг розрахунків. Державні
органи статистики щорічно
встановлюють загальний індекс
інфляції в цілому за минулий рік з
обов'язковим урахуванням інфляції за
всі без виключення місяців, в яких
індекс інфляції був як більше, так і
менше одиниці.

В Рекомендаціях Верховного Суду
України відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ від 03.04.97р. № 62-97р зазначено, що
сума, внесена в період з 1 по 15 число
відповідного місяця індексується за
період з урахуванням цього місяця, а
якщо з 16 по 31 число, то розрахунок
починається з наступного місяця.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних судом
встановлено, що за інфляційні
нарахування за жовтень 2012р. позивачем
проведені за період з 15.11.2012р. по 29.12.2012р.
на суму богу 50960,62грн. та складають 50,86
грн.

За листопад 2012 року у періоди:

з 15.12.2012. по 29.12.2012р., з 30.12.2012р. по 31.12.2012р.,
що складає менше одного місяця

та 01.01.2013р. по 31.01.2013р. на суму боргу
239627,48 грн. та складають 479,25 грн.

За грудень 2012 року інфляційні
нарахування проведені позивачем на
строк більше одного місяця лише у
період:

з 27.02.2013 по 29.03.2013р. на суму боргу 451271,87
грн. та складають 0,00 грн.;

з 30.03.2013 по 17.05.2013р. на суму боргу 311764,94
грн. та складають 311,76 грн.;

з 18.05.2013 по 09.07.2013р. на суму боргу 169554,75
грн. та складають 0,00 грн.

З огляду на вищевикладене суд вважає,
що позовні вимоги про стягнення
інфляційних втрат підлягають
частковому задоволенню, а саме на суму
841,87 грн. оскільки прострочення платежу
за період мене одного місяця не тягне
за собою нарахування інфляційних
втрат.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. За змістом статей 33 і 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог.

Враховуючи наведене, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Красногорівського міського
комбінату комунальних підприємств
"Віта" про стягнення боргу за
поставлений природний газ по договору
куплі-продажу №11-3-ТЕ від 30.09.2011р. у
розмірі 177429,18 грн. - задовольнити
частково.

Стягнути з Красногорівського міського
комбінату комунальних підприємств
"Віта" (85630, Донецька область, м.
Красногорівка, вул. Ахтирського, 14,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,
) заборгованість у сумі 175831
(сто сімдесят п'ять тисяч вісімсот
тридцять одна) грн. 70 коп., яка
складається із:

- суми основного боргу у розмірі 75216,28
грн.,

- 3 % річних у розмірі 7358,85 грн.

- пені - 32469,18 грн.

- 7 % штрафу - 59945,52 грн.

інфляційні нарахування у розмірі 841,87
грн.

Стягнути з Красногорівського міського
комбінату комунальних підприємств
"Віта" (85630, Донецька область, м.
Красногорівка, вул. Ахтирського, 14,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,
) судовий збір у сумі 3516 (три
тисячі п'ятсот шістнадцять) грн. 63 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті,
його вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 13
лютого 2014 року.

Повний текст рішення складено та
підписано 17 лютого 2014 року

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили за
правилами, встановленими частиною 5
статті 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Е.В. Зекунов