ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р.
Справа № 922/4642/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Гришукової Т.Ф. за
довіреністю 1214-06-1 від 23.12.2013 р.

відповідача - Паламаренко Д.А. за
довіреністю № 102-6 від 13.11.2013 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.№ 194Х/3-11)
на рішення господарського суду
Харківської області від 24.12.2013 року у
справі № 922/4642/13

за позовом фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ

до державного підприємства "Спеціальне
проектно - технологічне бюро
виробничих потужностей", м. Харків

про стягнення коштів у сумі 411000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 р. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з Державного підприємства
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей" штрафу за
порушення договірних зобов'язань у
розмірі 210 000,00 грн. та збитків у розмірі
201 000,00 грн. Також до стягнення заявлені
судові витрати.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 24.12.2013 року
(суддя Калініченко Н.В.) в позові
відмовлено повністю.

Позивач з даним рішенням
господарського суду першої інстанції
не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати дане рішення
господарського суду Харківської
області та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування викладених вимог
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
вважає, що рішення містить
необґрунтовані висновки, які не
відповідають обставинам справи. При
цьому зазначає, що в строки передбачені
календарним планом за договором
відповідач послуги за 4 етапом не надав.
Позивач вказує на те, що господарським
судом не досліджено той факт, що
додаткова угода від 28.12.2012 року була
укладена між сторонами вже після того,
як зобов'язання відповідача за
календарним планом відповідно до
додатку 2 повинні бути виконані у
повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 10.02.2014 р.

Відповідач на виконання вимог ухвали
суду, 03.02.2014 р. надав за вх. № 943 відзив на
апеляційну скаргу, в якому проти
апеляційної скарги позивача заперечує,
просить її залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення суду - без змін,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції повно та всебічно досліджені
усі фактичні обставини справи, яким
надана належна правова оцінка.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі та
відзиві на неї доводи сторін,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представника позивача
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду Харківської
області від 24.12.2013 р. у справі № 922/4642/13
підлягає залишенню без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
(замовник) та Державним підприємством
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей" (виконавець)
17.11.2011 року був укладений договір №
212-Ф-11 Державне управління загального
характеру 75.11.1. (Розроблення та
перегляд нормативно-правових актів з
охорони праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п.1.1.) "Правила охорони
праці під час паяльних робіт", за
умовами якого виконавець зобов'язався
протягом строку дії договору надати
замовникові послуги Державне
управління загального характеру 75.11.1.
(Розроблення та перегляд
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (надалі послуги), а
замовник - прийняти і оплатити такі
послуги.

Відповідно до п.1.2. договору
найменування послуг, кількість, обсяг,
ціна та строки надання послуг тощо,
визначені технічними вимогами (додаток
1) і календарним планом (додаток 2),
калькуляцією кошторисної вартості
(додаток 3), які є невід'ємними частинами
цього договору.

Згідно з п.10.1 договору, цей договір
набирає чинності з дати його
підписання та діє до 15 грудня 2012 року.

Згідно з п.3.1. договору, ціна цього
договору встановлюється в
національній валюті України та
становить 210 000,00 гривень, у тому числі
ПДВ 35 000,00 грн. Розрахунок вартості
послуг надається виконавцем у
калькуляції кошторисної вартості
(додаток 3), що є невід'ємною частиною
цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору строк
(термін) надання послуг зазначений в
календарному плані (додаток № 2), що є
невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з пунктами 5.2-5.4 договору місце
передачі наданих послуг: виконавча
дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. Результати
наданих послуг передаються по кожному
етапу виконавцем замовнику з
супровідним листом. Приймання послуг
здійснюється поетапно, з підписанням
актів приймання-передачі по кожному
етапу.

Сторонами було погоджено продовжити
строк дії договору, передбачений п.10.1.
договору до 28.12.2012 року (додаткова угода
№ 2 від 14.12.2012 року (а.с.33), та 28.12.2012 року
сторонами укладена додаткова угода №3
(а.с.33), в якій сторони погодили строки
надання послуг за 4-им етапом, а саме з 28
грудня 2012 року по 01 жовтня 2013 року,
подовживши при цьому строк дії
договору до 01.10.2013 року.

Відповідно до п.7.3. договору види
порушень та санкції за них, установлені
договором у разі затримки надання
послуг або надання не в повному обсязі,
заявленому замовником, виконавець
сплачує неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожний день
затримки; у разі ненадання послуг за
договором з вини виконавця останній
сплачує штраф в розмірі 1% від суми
договору.

В подальшому, сторони внесли зміни до
договору, що відображено у п.2
додаткової угоди № 3 від 28.12.2012 року до
договору (а.с.34), яким встановлено, що у
разі ненадання послуг в повному обсязі
в межах строку дії договору, виконавець
сплачує штраф в розмірі вартості
договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач в
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що відповідач протягом строку дії
договору свої зобов'язання за
договором в повному обсязі не виконав,
зокрема не виконані роботи,
передбачені четвертим етапом, що і
стало підставою для нарахування у
відповідності до п. 2 додаткової угоди
№ 3 від 28 грудня 2012 року до договору
штрафу у розмірі вартості договору, що
складає 210 000,00 грн. (п.3.1. договору), а
також оскільки відповідачу за
договором було сплачено 201 000,00 грн., і
останнім послуги так і не були надані,
позивач, посилаючись на приписи ст. 224
ГК України, просить суд стягнути з
відповідача збитки, які складають
вказану суму - 201 000,00 грн.

В свою чергу, відповідач зазначає, що
причиною затримки виконання робіт,
передбачених четвертим етапом
договору стали зміни у системі органів
центральної виконавчої влади, - а саме:
відповідно до Указу Президента України
"Про деякі заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади"
№ 726/2012 від 24.12.2012 року
Держгірпромнагляд визнана такою, що
підпорядковується Міністерству
енергетики та вугільної промисловості
України (далі - Міненерговугілля).
Затримка виникла у зв'язку із зміною
порядку затвердження та погодження
нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади: а саме - направлення Правил, що є
предметом договору на перепогодження
до Міненерговугілля. Крім того,
відповідачем вжито всіх залежних від
нього заходів щодо належного виконання
зобов'язань за договором, отже відсутня
така складова для стягнення збитків, як
вина особи.

Вирішуючи даний господарський спір,
суд першої інстанції виходив з того, що
момент настання зобов'язання
відповідача з надання послуг виникає з
01.10.2013 року, в зв'язку з чим суд вважав,
що відповідач не може бути визнаний
таким, що прострочив виконання
зобов'язання,

Враховуючи відсутність порушення
зобов'язання з боку відповідача, суд
першої інстанції дійшов висновку, що у
позивача, станом на момент звернення
позивача з позовом до суду (а саме 07.11.2013
року) відсутнє право вимагати
стягнення штрафних санкцій за
порушення зобов'язання відповідачем.

З даними висновками повністю
погоджується колегія суддів, оскільки
вони відповідають обставинам справи,
ґрунтуються на документальних доказах
та нормах чинного законодавства, які
регулюють спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом № 14-20 від 29.02.2012 року відповідач
надіслав остаточну редакцію Правил, що
є предметом договору, до
Держгірпромнагляду України в межах
встановлених договором строків, а саме
29.02.12. р. Наказом МНС України "Про
затвердження Правил охорони праці під
час паяльних робіт" остаточну редакцію
Правил було направлено на погодження
до центральних органів виконавчої
влади, спільних представницьких
органів профспілок та роботодавців.
Затримка виникла у зв'язку із зміною
порядку затвердження та погодження
нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади: а саме - направлення Правил, що є
предметом Договору на перепогодження
до Міненерговугілля.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач, посилаючись на існування
незалежних від його волі обставин,
неодноразово звертався до виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про перенесення
термінів виконання робіт за договором
№ 212-Ф-11 (вих. № 14-68 від 22 червня 2012 року,
вих. № 14-140 від 24 жовтня 2012 року, вих. №
14-156 від 13 листопада 2012 року, вих. № 14-193
від 13 грудня 2012 року, вих. № 14-43 від 28
березня 2013 року, вих. № 14-72 від 20 травня
2013 року, вих. № 14-65 від 05 червня 2013 року,
вих. № 14-97 від 11 вересня 2013 року, вих. №
14-123 від 26 вересня 2013 року, вих. № 14-152 від
14 листопада 2913 року). Також відповідач
звертався до Держгірпромнагляду
України із заявами щодо сприяння
прискоренню процедури затвердження
НПАОП, що є предметом договору (вих. №
14-131 від 24 жовтня 2012 року, вих. № 14-44 від 28
березня 2013 року, вих. № 14-66 від 05 червня
2013 року).

В свою чергу, позивач не погодив
відповідачу перенести строки
виконання робіт за договором,
незважаючи на те, що у своїх листах
відповідач повідомляв, що несвоєчасне
затвердження розробленого НПАОП
унеможливлює виконання договору в
строки, проте позивач не прийняв жодних
дій, які б свідчили про вжиття заходів
або щодо погодження строків договору, з
урахуванням інформації зазначеної
відповідачем у листах, або щодо
розірвання даного договору у
відповідності до п.6.2.1. договору.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу
України визначено, що кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором ром або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Ненадання послуг за 4 етапом та послуг в
цілому за договором № 212-Ф-11 від 17
листопада 2011 року, що є підставою для
нарахування у відповідності до п.2
додаткової угоди № 3 від 28 грудня 2012
року до договору штрафу у розмірі
вартості договору, що складає 210 000,00
грн. (п.3.1. договору).

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів доходить до висновку що вина
відповідача у несвоєчасності
виконання договірних зобов'язань
відсутня. Оскільки відповідач вчасно
подав проект Правил на затвердження
НПАОП Держгірпромнагляду - 29 лютого 2012
року. Відповідач позбавлений
повноважень щодо контролю, керування
процесом затвердження НПАОП.
Затвердження НПАОП центральними
органами виконавчої влади,
безпосередньо не залежить від
відповідача, тому і відповідальність
нести не повинен.

Процедура узгодження проекту Правил та
його реєстрація в Міністерстві юстиції
України відповідно до вимог чинного
законодавства складає 4,8 - 7,4 місяця
(відповідно до інформації
Держгірпромнагляду від 27.12.2011 року №
01/3-61/1048).

Тому колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що
відповідачем вживалися заходи щодо
належного виконання зобов'язання.
Зміна законодавчого порядку
погодження документації призвела до
затримки виконання робіт за договором,
зокрема четвертого етапу. У зв'язку з
цим, вимога позивача про стягнення з
відповідача штрафу в сумі 210 000,00 грн. не
підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відмови у
задоволенні вимоги позивача про з
відповідача збитків в сумі 201 000,00 грн.,
виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Статтею 224 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 вказаного
кодексу до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а збитки, які
виникли у потерпілої особи, - наслідком
такої протиправної поведінки. Тобто,
протиправна дія є причиною, а шкода
наслідком протиправної дії.
Відсутність будь-якої з зазначених
ознак виключає настання
цивільно-правової відповідальності
відповідача у вигляді покладення на
нього обов'язку з відшкодування
збитків (правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України
№3-56гс від 20.06.2011р.).

Обов'язок доказування відповідно до п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. При цьому, саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою. В свою чергу,
відповідач повинен довести, що в його
діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Наведене свідчить про те, що твердження
позивача про те, що 210 000,00 грн.,
сплачених останнім відповідачу за
договором № 212-Ф-11 від 17 листопада 2011
року, є збитками, безпідставне,
оскільки вони перераховані позивачем
за виконані за договором роботи, які в
обсязі перших трьох етапів прийняті
позивачем без зауважень.

Позивачем не доведені заявлені позовні
вимоги та не надано ані до суду першої
інстанції, ані до суду апеляційної
інстанції належних доказів, які б
об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію, що
має наслідком відмову в позові в
повному обсязі.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що твердження позивача,
викладені ним в апеляційній скарзі
ґрунтуються на припущеннях, не
доведені належними доказами, тоді як
господарським судом першої інстанції в
повній мірі з'ясовані та правильно
оцінені обставини у справі та ухвалене
ним рішення є законним та
обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав
для його скасування та задоволення
апеляційної скарги колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ на рішення
господарського суду Харківської
області від 24.12.2013 року у справі №
922/4642/13 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 24.12.2013 року у
справі № 922/4642/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено та
підписано 13.02.2014 року

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.