ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.02.14р. Справа № 904/9644/13

За позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ш.Р. Інтернешнл", м.
Київ

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 30 053 грн. 00 коп.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Секретар судового засідання - помічник
судді Рустамова З.Р.

Представники:

від позивача: Іванова О.В. - представник,
довіреність від 17.01.2014 року;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Українська пожежно - страхова
компанія" звернулась до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою про стягнення з
Приватного акціонерного товариства
"Страхової компанії "Дніпроінмед" суми
виплаченого страхового відшкодування
у розмірі 30 053 грн. 00 коп. Також Позивач з
Відповідача просить суд стягнути суму
судового збору у розмірі 1 720 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
10.04.2013 році в місті Сімферополі на
вулиці Луговій відбулася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті чого була заподіяна шкода
автомобілю марки "Хундай", державний
номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2. Шкода
була заподіяна, у зв'язку з порушенням
правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3,
який керуючи автомобіль марки "ЗАЗ 110206"
державний номер НОМЕР_2, виїхав з
прилеглової території, скоїв зіткнення
з автомобілем "Хундай", державний номер
НОМЕР_1, який рухався по цій дорозі.

Позивач, виконуючи свої договірні
зобов'язання перед страхувальником,
виплатив суму страхового
відшкодування у розмірі 30 053 грн. 00 коп.,
із врахуванням 510 грн. 00 коп. - франшизи,
яка передбачена полісом № АВ/6233350,
після чого до Позивача як страховика,
який виплатив потерпілому страхове
відшкодування за договором
страхування, перейшло право вимоги, яке
останній мав до ПАТ "СК "Дніпроінмед", у
якого була застрахована
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3

Ухвалою господарського суду від 11.12.2013
року порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 14.01.2014 року.

13.01.2014 року від Відповідача до суду
надійшов відзив на позовну заяву № 2969
від 08.01.2014 року (а.с. 56-57), в якому
Відповідач просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог, оскільки
відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів" у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавстві. Також,
Відповідач зазначає, що згідно ст. 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами вищевказаної статті.
Відповідно до полісу №
АВ/6233350 франшиза складає 1000 грн. 00 коп.

У судове засідання 14.01.2014 року
представник позивача та відповідача не
з'явилися, про час, дату та місце
судового засідання повідомлений
вчасно, що підтверджується поштовими
повідомленнями (а.с. 52-53) у зв'язку з чим
розгляд справи відкладено на 29.01.2014
року.

У судове засідання 29.01.2014 року
Відповідач не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, клопотання про
відкладення розгляду справи до суду не
надіслав.

28.01.2014 року до канцелярії
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ш.Р.
Інтернешнл" як правонаступника
Позивача надійшла заява про заміну
сторони. В обґрунтування заяви Заявник
посилався на те, що між Позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ш.Р. Інтернешнл"
укладено Договір від 01.12.2013 року про
відступлення право вимоги, яке виникло
за Договором страхування №
АЗ/1018-048/001/120001711 від 29.05.2012 року, факт
передачі права вимоги Заявник
підтверджує Додатком № 1 до Договору
від 01.12.2013 року про відступлення право
вимоги (а.с. 66-79).

Ухвалою господарського суду від 29.01.2014
року замінено Позивача з Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно - страхова компанія" на
правонаступника Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ш.Р.
Інтернешнл", розгляд справи відкладено
на 10.02.2014 року.

У судове засідання 10.02.2014 року
Відповідач не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, клопотання про
відкладення розгляду справи до суду не
надіслав.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18).

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника
відповідача, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 10.02.2013 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані до
матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2013 році в місті Сімферополі на
вулиці Луговій відбулася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті чого була заподіяна шкода
автомобілю марки "Хундай", державний
номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2. Шкода
була заподіяна, у зв'язку з порушенням
правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3,
який керуючи автомобіль марки "ЗАЗ 110206"
державний номер НОМЕР_2, виїхав з
прилеглової території та скоїв
зіткнення з автомобілем "Хундай",
державний номер НОМЕР_1, який рухався по
цій дорозі.

Відповідно до довідки Відділу
Державтоінспекції ВДАІ в місті
Сімферополі № 9183806 від 15.04.2013 року
(а.с.43), дорожньо-транспортна пригода
сталась з вини ОСОБА_3, який керуючи
автомобілем "ЗАЗ 110206" державний номер
НОМЕР_2 порушив вимоги п. п. 10.2 Правил
дорожнього руху України.

Постановою Київського районного суду
м. Сімферополя від 25.04.2013 року по справі
№ 123/4263/13-п (3/123/1122/2013) ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
застосовано до нього захід стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 400 грн. 00 коп.
(а. с. 44).

Відповідно до Договору №
АЗ/1018-048/001/120001711 добровільного
страхування транспортного засобу від
29.05.2012 року цивільно-правову
відповідальність за шкоду, завдану
пошкодженням, знищенням або втратою
автомобіля "Toyota Corola", державний номер
НОМЕР_3 було застраховано в Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно - страхова компанія" (а. с. 15-16).

Згідно з висновком авто товарознавчого
дослідження спеціаліста № 34, вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобіля Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно - страхова компанія" складає 26
802 грн. 38 коп. (а.с.17-26).

Відповідно до Договору №К-007/024/11/0000081
добровільного страхування
транспортного засобу від 0911.2011 року (а.
с. 15-16) автомобіль "Хундай", державний
номер НОМЕР_1, власник автомобіля
ОСОБА_2, був застрахований Позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
винної у ДТП особи - ОСОБА_3 була
застрахована у Відповідача, що
підтверджується полісом № АВ/6233350, про
наявність даного полісу зазначено в
довідці ВДАІ в місті Сімферополі № 9183806
(а. с. 43).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 10.04.2013 року
(а. с. 13) Позивач на виконання умов
договору добровільного страхування
наземного транспорту №
К-007/024/11/0000081 добровільного страхування
транспортного засобу від 0911.2011 року
(а.с. 15-16) здійснив страхове
відшкодування в розмірі 30 563 грн. 00 коп.,
що підтверджується платіжним
дорученням №19 від29.05.2013 року (а. с.12).

Як свідчить з позовної заяви, Позивачем
вживались заходи досудового
врегулювання спору і 22.08.2013 року було
направлено Відповідачу регресну
вимогу від 21.08.2013 року (а.с. 9) (доказ
направлення є поштове повідомлення а.с.
10) з вимогою про відшкодування збитків
у розмірі 30 563 грн. 00 коп. в порядку
регресу.

27.08.2013 року Відповідачем було отримано
регресну вимогу із пропозицією в
добровільному порядку відшкодувати
суму завданої шкоди, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а. с.
10), відповіді на яку, Відповідач не
надав.

Позивач, керуючись ст. ст. 993 Цивільного
кодексу України, ст. 27 Закону України
"Про страхування" просить суд стягнути
з Відповідача суму у розмірі 30 053 грн. 00
коп., із врахуванням 510 грн. 00 коп. -
франшизи.

Вивчивши матеріали справи,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні" звіт про оцінку майна є
документом, що містить висновки про
вартість майна та підтверджує виконані
процедури з оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності - суб'єктом
господарювання відповідно до договору.
Звіт підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до звіту № 0105 від 07.05.2013 року
матеріальний збиток заподіяний
власникові застрахованого автомобіля
марки "Хундай", державний номер НОМЕР_1,
з урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу автомобіля, складає 27 239 грн. 32
коп. (а.с. 25-30).

Згідно ст. 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів"
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву № 2969 від 08.01.2014 року (а.с. 56-57)
зазначає, що відповідно до полісу №
АВ/6233350 франшиза складає 1000 грн. 00 коп.,
але на вимогу суду копію даного полісу
до суду не надав, у зв'язку з чим розмір
відшкодування в порядку регресу слід
розраховувати із розміром франшизи 510
грн. 00 коп.

Таким чином, стягненню з Відповідача
підлягає страхове відшкодування в
порядку регресу у розмірі 26 729 грн. 32
коп. (27 239, 32 - 510, 00).

Як встановлено чинним законодавством
України, зокрема ст. 36 Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 90
днів з дня отримання Страховиком
визначених у ст. 35 Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" документів або в строки та в
обсягах, визначених рішенням суду.

Відповідачем не було надано доказів
проведення виплати страхового
відшкодування, отже порушено вимоги ст.
36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Статтею 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено право страховика
після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується з
положеннями ст. 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки, а
тому до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтями 1166 та 1188 Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода
завдана неправомірними діями майну
особи відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала, та в разі
завдання шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Як було встановлено судом, особою,
винною у скоєнні ДТП, наслідком якого
стало пошкодження майна застрахованої
позивачем особи, а, отже, і особою,
винною у завданні збитків є ОСОБА_3,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована у Відповідача.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
правових норм вбачається, що Позивач
після виплати застрахованій ним особі
страхового відшкодування, може
звернутися з відповідною вимогою
стягнення сплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу саме
до страховика за наявності певних
підстав.

Правила відшкодування шкоди
заподіяної третій особі встановлені
ст. 22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок виплати страхового
відшкодування визначений ст. 37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема, у п. 37.4 якої
встановлено, що страховик має право
здійснювати виплату страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілим або погодженим з ними
підприємствам, установам та
організаціям, що надають послуги з
ремонту пошкодженого майна, лікування
потерпілих та інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків. Страховик
здійснює компенсацію витрат
страхувальника або особи,
відповідальність якої застрахована, у
разі, коли такі витрати здійснюються за
згодою страховика. Якщо страхувальник
або особа, відповідальність якої
застрахована, здійснили такі витрати
без попереднього погодження із
страховиком, страховик має право
відмовити у компенсації таких витрат
або зменшити їх розмір з урахуванням
вимог законодавства України про
порядок відшкодування такої шкоди.

Проте, Відповідач, який є страховиком
винної у скоєнні ДТП та нанесені
збитків особи ОСОБА_3, відповідальність
якої ним застрахована, не здійснював
виплати страхового відшкодування
безпосередньо потерпілому, який
отримав таке страхове відшкодування за
договором добровільного страхування
транспортного засобу від Позивача.

Статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено підстави для подачі
регресного позову. Приписами вказаної
правової норми встановлено, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, в решті позовних
вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 п. 4.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013 року правило
статті 49 ГПК України щодо розподілу сум
судового збору у справах, що виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог
застосовується також і у випадках, коли
судовий збір сплачено за мінімальною
(визначеною Законом) ставкою.

Таким чином, суд дійшов висновку про
стягнення з Відповідача суму судового
збору у розмірі 1 530 грн. 22 коп.
пропорційно обґрунтованої суми вимог,
оскільки Позивачем невірно
розраховано суму відшкодування в
порядку регресу, яка підлягає
стягнення з Відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43-45, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхової компанії
"Дніпроінмед" (49005, місто
Дніпропетровськ, вулиця
Сімферопольська, 21, к. 307, ) на користь Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ш.Р. Інтернешнл" (04080,
місто Київ, вулиця Фрунзе, 40, ) 26 729 грн. 32 коп. - суму страхового
відшкодування та 1 530 грн. 22 коп. - суму
судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти
днів з дня
його оголошення, а у разі якщо в
судовому засідання було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 13.02.2014 року.

Суддя Ю.Ю. Первушин