КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2014 р. Справа№ 910/17345/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Євдокимові В.О.

за участю представників

від позивача: Жванко Л.М.,
дов. № 339/11.5.2 від 05.08.2013р.

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача-2: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк"

на рішення Господарського
суду м. Києва

від 21.10.2013 р.

у справі № 910/17345/13 (суддя
Бойко Р.В.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до 1) Відкритого
акціонерного товариства "Балтський

молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів" в

особі
ліквідатора - арбітражного керуючого
Моїсеєва

Юрія
Олександровича,

2) Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Срібний Дім"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів

Приватне
підприємство "Центр торгів та
аукціонів"

про визнання
договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Балтський молочноконсервний комбінат
дитячих продуктів" в особі ліквідатора
- арбітражного керуючого Моїсеєва Юрія
Олександровича та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Срібний
Дім" про визнання договорів недійсними.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 21.10.2013р. у справі № 910/17345/13 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
м. Києва від 21.10.2013р. у справі № 910/17345/13
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
15.01.2014 р. передано апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" на рішення Господарського
суду м. Києва від 21.10.2013р. у справі №
910/17345/13 для розгляду головуючому судді
Мартюк А.І.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
17.01.2014 р. сформовано для розгляду
апеляційної скарги склад колегії
суддів для здійснення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.01.2014 р. у
справі № 910/17645/13 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк"
прийнято до провадження та призначено
на 13.02.2014р..

Представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги та просив суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 21.10.2013р. у справі №
910/17345/13 без змін.

Представники відповідачів та третьої
особи в засідання не з'явились.
Враховуючи те, що в матеріалах справи
мають місце докази належного
повідомлення всіх учасників судового
процесу про час та місце проведення
судового засідання по розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає можливим здійснити перевірку
рішення першої інстанції у даній
справі в апеляційному порядку за
наявними матеріалами справи та без
участі представників відповідачів та
третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Судом встановлено, що 28.07.2008 р. між
Відкритим акціонерним товариством "ВТБ
Банк" (правонаступником якого є
позивач, надалі - "Банк") та Відкритим
акціонерним товариством "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів" укладено договір про
відкриття кредитної лінії № 11/08,
договір про відкриття кредитної лінії
№ 12/08 та договір про надання овердрафту
№ 13/08.

28.07.2008 р. між Банком та Відкритим
акціонерним товариством "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів" в якості забезпечення
виконання зобов'язань за вказаними
договорами було укладено договір
застави № 11-12-13/08-02 (з подальшими
змінами), предметом якого є передача в
заставу заставодержателю рухомого
майна, визначеного в додатку № 1 до
цього договору.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 15.10.2010 р. за заявою
Відкритого акціонерного товариства
"Вінницямолоко" було порушено
провадження у справі № 32-31-7/434-10-4441 про
банкрутство Відкритого акціонерного
товариства "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів".

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 04.11.2011 р. затверджено реєстр
вимог кредиторів, до якого включено,
зокрема, грошові вимоги Банку у розмірі
120 217 994,76 грн.

Постановою Господарського суду
Одеської області від 19.12.2012 р. у справі
№ 32-31-7/434-10-4441 боржника - Відкрите
акціонерне товариство "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів" було визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.

18.01.2013 р. в рамках здійснення
ліквідаційної процедури у справі про
банкрутство проведено аукціон з
продажу майна, що належить Відкритому
акціонерному товариству "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів".

Як вбачається з матеріалів справи,
аукціон було проведено Приватним
підприємством "Центр аукціонів та
торгів", який діяв на підставі договору
№ 1 від 27.12.2012 р. на організацію та
проведення відкритих торгів (аукціону),
укладеного між ліквідатором
відповідача 1 Сафроновою С.В. та
Приватним підприємством "Центр
аукціонів та торгів".

За результатами проведення вказаного
аукціону між Відкритим акціонерним
товариством "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів" в особі ліквідатора
Моісеєва Ю.О. та переможцем торгів -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Срібний Дім" були
укладені відповідні договори
купівлі-продажу майна.

13.06.2013 р. між відповідачами укладено
договір купівлі-продажу майна № 01-1306
(надалі - "Договір 1"), за змістом п. 1.1
якого продавець продає, а покупець
купує майно, а саме: транспортні засоби,
перелік яких викладено в Додатку № 1 до
цього Договору, який є невід'ємною
частиною цього договору.

Також, 13.06.2012 р. між відповідачами
укладено договір купівлі-продажу майна
№ 02-1306 (надалі - "Договір 2"), відповідно
до п. 1.1 якого продавець продає, а
покупець купує майно, а саме: меблі,
перелік яких викладено в додатку № 1 до
цього договору, а також техніку та
обладнання, перелік якого викладено в
додатку № 2 до договору.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; правочин може вчинятися
усно або в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач, серед іншого, посилається на
те, що майно, яке було реалізовано на
аукціоні з продажу майна відповідача-1
в рамках ліквідаційної процедури,
перебувало в заставі у Банку на
підставі договору застави № 11-1213/08-2 від
28.07.2008 р. (укладеного між Банком та
відповідачем-1 в якості забезпечення
виконання зобов'язань за договорами
про відкриття кредитної лінії № 11/08 від
28.07.2008 р., про відкриття кредитної лінії
№ 12/08 від 28.07.2008 р. та про надання
овердрафту № 13/08 від 28.07.2008 р.). Відтак,
посилаючись на положення ст. 17 Закону
України "Про заставу", позивач
стверджує, що спірне майно не могло
бути відчужено без згоди
заставодержателя.

Спірне майно було відчужено за
наслідками проведення торгів в рамках
процедури ліквідації відповідача-1 у
зв'язку з банкрутством останнього.

При цьому, умови та порядок відновлення
платоспроможності суб'єкта
підприємницької діяльності - боржника
або визнання його банкрутом та
застосування ліквідаційної процедури,
повного або часткового задоволення
вимог кредиторів установлює Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Відчуження майна, переданого в іпотеку,
під час проведення ліквідаційної
процедури здійснюється в порядку,
визначеному цим Законом.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника.

Отже, згоди іпотекодержателя на
відчуження предмета застави за
договором, що укладається під час
ліквідаційної процедури боржника, яка
здійснюється в межах справи про
банкрутство, положеннями Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин) не передбачено.

Аналогічна правова позиція наведена в
постанові Верховного Суду України від
26.06.2013 р. у справі № 6-58цс13.

Отже, з огляду на те, що постановою
Господарського суду Одеської області
від 19.12.2012 р. у справі № 32-31-7/434-10-4441
скасовано арешт, накладений на майно,
чи інші обмеження щодо розпорядження
майном Відкритого акціонерного
товариства "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів", а згоди заставодержателя на
відчуження майна банкрута після
скасування обмежень щодо
розпорядження майном не вимагається,
спірне майно було правомірно
реалізовано на аукціоні та виступало
предметом договорів купівлі-продажу №
01-1306 та № 02-1306 від 13.06.2013 р. без згоди
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк".

Також, позивач зазначає, що під час
підготовки та проведення аукціону з
реалізації майна Відкритого
акціонерного товариства "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів" були допущені порушення
законодавства, в тому числі, вимоги ст.
15 Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" щодо публікації
інформації про об'єкти, що підлягають
продажу на аукціоні.

При цьому, питання стосовно того, чи
мало місце порушення положень
законодавства при проведенні аукціону
з реалізації майна відповідача-1, за
результатами якого було укладено
спірні договори купівлі-продажу, було
предметом розгляду в межах справи №
32-31-7/434-10-4441 про банкрутство Відкритого
акціонерного товариства "Балтський
молочноконсервний комбінат дитячих
продуктів".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.03.2013 р., яка залишена без
змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
14.05.2013 р. та постановою Вищого
господарського суду України від 10.09.2013
р., а також ухвалою господарського суду
Одеської області від 14.10.2013 р.
встановлено факти відсутності
порушень норм законодавства під час
підготовки та проведення аукціону з
продажу майна боржника

У відповідності до ч. 2 ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Відтак, судові рішення у справі №
32-31-7/434-10-4441 мають преюдиціальне
значення, а встановлені в них обставини
повторного доведення не потребують.

Стосовно посилань позивача на
недотримання положень Закону України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" щодо
строку укладення договорів
купівлі-продажу майна, порядку оплати
за придбане майно та порядку
підписання актів приймання-передачі
суд відзначає наступне.

Наведені обставини не є підставою для
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу в цілому.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання та на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Тобто, наведені положення
законодавства передбачають можливість
звернення з позовом до суду за
наявності існування факту порушення
прав чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" заява
про визнання угод недійсними подається
будь-ким з учасників аукціону, конкурсу
або органом приватизації у місячний
строк з дати проведення аукціону,
завершення конкурсу.

В п. 16 листа Вищого арбітражного суду
України від 25.04.2001 р. № 01-8/500 "Про деякі
питання практики застосування у
вирішенні спорів законодавства про
приватизацію державного майна"
зазначено, що частиною другою статті 20
Закону про малу приватизацію право
звертатись з заявами про визнання
недійсними угод, укладених на аукціоні,
конкурсі, надано будь-якому учаснику
аукціону, конкурсу або державному
органу приватизації. Проте арбітражним
судам необхідно мати на увазі, що
обмеження кола суб'єктів, які вправі
звертатись з такими заявами,
стосується лише випадків припинення
аукціону, конкурсу і зняття об'єкта з
торгів чи конкурсного відбору з
підстав, перелічених у частині першій
цієї ж статті. З усіх інших підстав із
заявою про визнання недійсними угод,
укладених на аукціоні, конкурсі, може
звернутись як учасник аукціону
(конкурсу), так і будь-яка особа, чиї
права і охоронювані законом інтереси
порушено.

Разом з цим, Публічне акціонерне
товариство "ВТБ Банк" ані учасником
торгів, ані стороною спірних
правочинів не являється, а є кредитором
Відкритого акціонерного товариства
"Балтський молочноконсервний комбінат
дитячих продуктів".

В даному випадку Банк як кредитор
відповідача-1 має право на задоволення
своїх вимог за рахунок коштів,
одержаних від продажу майна банкрута (в
порядку, передбаченому Законом України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом").

Відтак, обставини щодо строку
укладення відповідних договорів,
встановлення порядку оплати та строк, у
який майно було фактично передано
покупцю, жодним чином не порушують
права та інтереси Банку.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції та вважає позовні вимоги є
необґрунтованим та не підлягають
задоволенню, оскільки, позивачем не
доведено суду порушення його прав чи
інтересів у зв'язку з укладенням
спірних договорів купівлі-продажу.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
ухвалу Господарського суду м. Києва від
21.10.2013р. у справі № 910/17345/13 прийнято з
повним та всебічним дослідженням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду м. Києва від
21.10.2013р. у справі № 910/17345/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/17345/13 повернути
до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
Л.П. Зубець

М.М. Новіков