ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р.
Справа № 922/4804/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя
Ільїн О.В. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Голозубовій О.І.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. №3429 від 05.11.2013
року

відповідача - ОСОБА_2,. особисто,
ОСОБА_3, дов. №728 від 04.08.2009 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх.
№07Х/1-35) на рішення господарського суду
Харківської області від 17 грудня 2013
року по справі №922/4804/13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Харків

про стягнення 32500 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
відповідача, про стягнення 32500,00 грн.,
які сплачені позивачем відповідачу як
передплата за укладеним сторонами
договором 27 серпня 2013 року №2/13.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 17 грудня 2013
року по справі №922/4804/13 (суддя Жиляєв
Є.М.) позов задоволено повністю.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 32500 грн.

Відповідач із вказаним рішенням не
погодився, звернувся до апеляційного
господарського суду зі скаргою, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
просив його скасувати, прийняти нове,
яким відмовити в позові.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що
позивач користувався спірним майном за
договорами, які було раніше, ніж
договір оренди від 20.08.2013 року №2/13, при
цьому, орендоване майно позивачем
відповідачеві не поверталось.

Також вказує на те, що за умовами
договору від 20.08.2013 року 2/13
зобов'язання по складанню акта
приймання-передачі об'єкта з орендного
користування покладається на орендаря,
тоді як позивач ухилявся від такого
обов"язку.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 11.01.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Бондаренко В.П., суддя Ільїн О.В.,
суддя Россолов В.В.) апеляційну скаргу
відповідача було прийнято до
провадження та призначено її до
розгляду на 10.02.2014 року на 10:00 год.

Представник відповідача та відповідач
у судовому засіданні 10.02.2014 року
підтримали апеляційну скаргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
та у судовому засіданні 05.10.2011 року
проти її доводів заперечував, вважає
оскаржуване рішення законним та
обгрунтованим, просить залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що
відповідач повернув позивачу спірне
майно за договором, що підтверджується
підписаним сторонами актом
приймання-передачі від 30.09.2013 року.

При цьому, вказує на те, що підставою
для відмови від договору від 20.08.2013
року 2/13 було те, що позивач в порушення
вимог статей 765, 795 Цивільного кодексу
та умов пунктів 2.1.6.1 вказаного договору
ухилявся від складання та підписання
акта приймання-передачі та подальшої
передачі об"єкта оренди
орендареві-відповідачу.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду першої інстанції-
скасуванню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 20.08.2013
року між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2, орендодавцем, та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4, орендарем,
було укладено договір оренди
нежитлового приміщення № 2/13 (далі -
договір), відповідно до умов пункту 1.1
якого орендодавець зобов'язався
передати, а орендар- прийняти у
тимчасове платне користування
нежитлові приміщення загальною площею
94,5 кв.м., що розташовані за адресою:
АДРЕСА_3 .

Згідно з пунктом 1.2 договору об'єкт
передається в оренду для розміщення
кав'ярні "Цукерня" .

Відповідно до пункту 3.1 договору
орендна плата встановлюється
сторонами за місяці жовтень, листопад,
грудень, січень, лютий, березень,
квітень, травень, червень і вересень в
розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. за
кожний місяць, а за місяці липень і
серпень орендна плата встановлюється
сторонами в розмірі 13000 (тринадцять
тисяч) грн. за кожний місяць. При цьому
оплата орендної плати здійснюється в
гривнях до 20 числа попереднього місяця.

Згідно із пунктом 6.1 договору
орендодавець зобов'язаний передати
об'єкт оренди і ключі від нього до 02.10.2013
року по акту прийому-передачі за умови
оплати орендарем орендної плати за
перший (жовтень 2013 р.) і останній
(серпень 2016 року) місяці оренди до 20.09.2013
року.

Так, на виконання вимог пункту 6.1
договору, позивач перерахував на
користь відповідача орендну плату в
розмірі 32500 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи
квитанціями до прибуткового касового
ордеру № 18 та №19 від 20.09.2013 року.

Відповідно до статті 759 Цивільного
кодексу України зо договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно зі статтею 795 Цивільного кодексу
України передання наймачеві будівлі
або іншої капітальної споруди
оформлюється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання на лежним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутно сті
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлена обов'язковість договору
для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач в обгрунтування позову
посилається на те, що станом на день
подачі даного позову до господарського
суду орендоване приміщення в порушення
пунктів 1.3, 2.3, 6.1 договору не було
передано позивачу відповідачем, акт
приймання - передачі орендованих
приміщень між сторонами не складений
та не підписаний.

При цьому, позивач зазначає, що він
своїм листом від 16.10.2013 р. повідомив
відповідача про відмову від спірного
договору оренди та вимагав відповідача
повернути перераховані грошові кошти
в розмірі 32500 грн., 06.11.2013 р. відповідачем
було отримано вищевказаний лист про
відмову від договору та повернення
коштів, про що свідчить відмітка в
повідомленні про вручення поштового
відправлення. Однак, протягом
семиденного терміну відповідач станом
на 13.11.2013 р. вказану вимогу не виконав.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів, які, в
свою чергу, підлягають захисту в
судовому порядку.

Місцевий господарський суд,
задовольняючи позов, посилався на
положення статей 6, 509, частини 1 статті
526, статей 527, 530, 610, 626, 759, частини 5 статті
762, статей 765, 766, 795, 1212 Цивільного
кодексу України, статей 193, 283
Господарського кодексу України.

При цьому, місцевий господарський суд
зазначив, що в матеріалах справи №
922/4804/13 відсутній складений та
підписаний сторонами акт приймання -
передачі орендованого майна по
договору оренди нежитлового
приміщення № 2/13 від 27.08.2013 року, або
докази ухилення позивача від його
підписання, що свідчить про порушення
відповідачем пункті 1.3, 2.3 та 6.1
договору, що зумовило відмову від нього
позивача

До того ж, на думку господарського суду
першої інстанції, є безпідставними
посилання відповідача на те, що позивач
продовжував користування майном після
припинення попередньо укладеного
договору оренди №2/12 від 20.09.2012 року,
оскільки відповідно до акту приймання -
передачі з орендного користування (та
додатку до нього) від 30.08.2013 року,
позивач повернув об'єкт оренди
відповідачу.

А тому, за висновком господарського
суду першої інстанції, позовні вимоги
про стягнення з відповідача грошових
коштів в розмірі 32500,00 грн. є
правомірними та обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Однак, колегія суддів не може
погодитись із таким висновком
господарського суду першої інстанції,
зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи, між
позивачем та відповідачем було
укладений договір оренди спірного
приміщення нежитлового приміщення (за
адресою: м. Харків, вул.
Червонопраиорна, 6) за № 4/10 від 08.11.2010р.,
строк дії якого був визначений до
30.09.2010 року .

Згодом, між тими же сторонами був
укладений договір оренди зазначеного
приміщення №42 1/11 від 24.09.2011 року
строком до 30.09.2012 року.

В подальшому, між позивачем та
відповідачем також було укладено
договір оренди вищевказаного
нежитлового приміщення за № 2/12 від
20.09.2012 року. строком до 30.09.2013 року.

Після закінчення строку дії вказаного
договору між сторонами був укладений
договір оренди спірного нежитлового
приміщення № 2/13 від 27.08.2013р., строком до
30.08.2016 року.

При цьому, з матеріалів справи
вбачається, що після закінчення дії
строку договору оренди № 2/12 від 20.09.2012
року відповідачем було направлено на
адресу позивача два екземпляра акта
приймання-передачі наведеного вище
приміщення від 30.09.2013р. з орендованого
користування по наведеному договору
оренди, строк якого закінчений та два
екземпляра акта приймання-передачі від
01.10.2013 року в орендне користування за
договором № 2/13 від 27.08.2013р., який був вже
підписаний двома сторонами.

Проте, вказані акти з боку позивача
підписано не було.

При цьому, слід зазначити, що з моменту
укладення договору оренди - № 4/10 від
08.11.2010р., позивач постійно користувався
орендованим ним приміщенням, і ключі
від цього приміщення повернуті
відповідачу як орендодавцю не були, що
підтверджується копіями листів
позивача від 15.10.2013р. за № 15/10-2, що є у
матеріалах справи.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що відповідачем не
було виконано положення пункту 6.1
Договору № 2/13 від 27.08.2013р. є
безпідставним.

Крім того, акти приймання-передачі за
договором оренди № 2/13 від 27.08.2013 року
позивачем в порушення пункту 4.3
договору оренди були залишені без
підпису та були повернуті підписані
ним акти з орендного користування від
30.09.2013р. до договору № 2/12 від 20.09.2012 р.

Також, слід зазначити, що відповідно до
пункту 1.3 договору саме орендар
приймає об'єкт по акту
приймання-передачі, а оскільки з боку
позивача акти підписані не були, є
хибним висновок місцевого
господарського суду про порушення
відповідачем пункту 1.3 спірного
договору.

Окрім цього, місцевим господарським
судом було безпідставно зазначено
також про порушення відповідачем
пункту 2.3 договору, так як згідно з цим
пунктом об"єкт оренди вважається
повернутим орендодавцю з дати
підписання сторонами акта
приймання-передачі об"єкта з орендного
користування.

Тобто, даний пункт також стосується
умови підписання акту
приймання-передачі об'єкта з орендного
користування, чого з боку позивача
здійснено не було.

До того ж, відповідно до пункту 9.3
договору, об'єкт оренди вважається
повернений орендодавцю з дати підпису
сторонами акту приймання-передачі
об'єкта з орендного користування.
Зобов'язання по складанню акта
приймання-передачі об'єкта з орендного
користування покладається на орендаря.

Зі змісту вказаної умови договору
вбачається, що обов"язок та ініціатива
складання та підписання актів
повернення об"єкта з орендного
користування покладена саме на
позивача як на орендаря, тоді як
останній зазначеного обов"язку не
здійснив.

Отже, місцевий господарський суд
дійшов хибного висновку про наявність
достатніх правових підстав для
задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
неповністю дослідив обставини, які
мають значення для справи, порушив
норми матеріального права, а тому
вказане рішення підлягає скасуванню з
прийняттям нового судового рішення,
яким в позові слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103,
пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтею
105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 17 грудня 2013
року по справі №922/4804/13 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4, р/р НОМЕР_3 АБ
"Укргазбанк" м. Харків, МФО 320478, код
ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_5, р/р
НОМЕР_4, відділення № 22 ПАТ "Банк "ГРАНТ"
м. Харків, МФО 351607, код ЄДРПОУ НОМЕР_2)
860,25 грн. витрат по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду
Харківської області видати
відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 17.02.2014
року.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.