КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. Справа№ 910/596/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Зеленіна В.О.

Мальченко А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Загоруйко Ю.Р. -
директор згідно витягу з ЄДРПОУ

серії АВ № 357787

від відповідача: Загородня О.А. - дов. №
3748-ню від 22.08.2013р.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Лендгранд»
на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 20.01.2014р.

у справі № 910/596/14 (суддя Куркотова
Є.Б.)

за позовом Приватного
підприємства «Лендгранд»

до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-

Західна залізниця»

про стягнення 1 120 222, 26 грн.

В судовому засіданні 03.03.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014р. Приватне підприємство
«Лендгранд» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» про
стягнення 1 120 222, 26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.01.2014р. позовну заяву
Приватного підприємства «Лендгранд»
повернуто позивачеві без розгляду на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржувану ухвалу скасувати, а справу
передати на розгляд до господарського
суду міста Києва.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм процесуального
права, оскільки, на думку апелянта,
заявлені ним позовні вимоги про
стягнення заборгованості та пені на
підставі 25 договорів виникають з одних
і тих самих підстав і пов'язані одним
способом захисту, а тому ним не
порушено правила об'єднання вимог,
відповідно позовна заява подана до
господарського суду з дотриманням усіх
вимог чинного законодавства і підстав
для її повернення на підставі п. 5 ч. 1 ст.
63 ГПК України у суду не було.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Лендгранд»
17.02.2014р. передано на розгляд судді
Скрипці І.М.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014р. для
розгляду справи № 910/596/14 сформовано
колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Скрипка І.М., судді -
Зеленін В.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 03.03.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
03.03.2014р. доводи апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
оскаржувану ухвалу скасувати,
матеріали справи направити на розгляд
до Господарського суду міста Києва з
посиланням на те, що об'єднання в одному
позові вимог, які виникають з 25
договорів, укладених між сторонами, не
утруднить вирішення спору по суті,
оскільки усі договори є однорідними, а
подані суду розрахунки заборгованості
та пені за кожний конкретно визначений
період суду лише потрібно перевірити.

Представник відповідача в судове
засідання апеляційної інстанції
03.03.2014р. заперечував проти доводів
позивача, викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційні скарги на
ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Згідно частини 2 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Повертаючи позовну заяву Приватного
підприємства «Лендгранд» позивачу без
розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, місцевий господарський суд
виходив з того, що позивачем об'єднано
позовні вимоги, що ґрунтуються на 25
договорах на проведення
проектно-вишукувальних робіт по
виготовленню технічної документації
із землеустрою, за різними об'єктами
користування (земельними ділянками).
Вимоги про стягнення грошових коштів
фактично за різними договорами
базуються на різних підставах
виникнення та обґрунтовуються різними
доказами. Судовий розгляд позову, в
якому об'єднано вимоги про стягнення
заборгованості на підставі 25
договорів, без зазначення періоду не
виконання відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті робіт за кожним
договором перешкоджатиме з'ясуванню
прав і взаємовідносин сторін та
суттєво утруднить вирішення спору по
суті.

Однак, колегія суддів не може
пригодитись з такими висновками суду,
вважає їх помилковими виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо, зокрема,
порушено правила об'єднання вимог або
об'єднано в одній позовній заяві кілька
вимог до одного чи кількох
відповідачів і сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Наведений у ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України
перелік підстав для повернення
позовної заяви є вичерпним і
розширенню не підлягає, будь-які інші
порушення в оформленні позовної заяви
та доданих до неї документів не можуть
бути підставою для повернення позовної
заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

Відповідно до п. 3.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р. (зі
змінами та доповненнями) позивач має
право об'єднати в одній позовній заяві
кілька вимог, пов'язаних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами (зокрема, про стягнення
неповернутого кредиту, відсотків за
користування кредитом і неустойки; про
визнання недійсним акта і про
відшкодування заподіяної у зв'язку з
його виданням шкоди; про стягнення
вартості недостачі товару, одержаного
за кількома транспортними документами
і оформленої одним актом приймання або
коли такий товар сплачено за одним
розрахунковим документом; про
спонукання до виконання зобов'язань за
господарським договором і про
застосування заходів майнової
відповідальності за його невиконання
тощо). Право об'єднати кілька
однорідних позовних заяв або справ, у
яких беруть участь ті ж самі сторони,
надане також судді. При цьому останній
вправі вирішувати питання про
об'єднання лише тих заяв (справ), які
перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні
заяви, які, пов'язані з однорідними
позовними вимогами і водночас подані
одним і тим же позивачем до одного й
того самого відповідача (чи
відповідачів) або хоча й різними
позивачами, але до одного й того ж
відповідача. Однорідними ж позовними
вимогами є такі, що виникають з одних і
тих самих або з аналогічних підстав і
водночас пов'язані між собою одним і
тим самим способом захисту прав і
законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила
об'єднання вимог або об'єднання цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).
Наприклад, господарський суд повинен
повернути позовну заяву без розгляду,
якщо: позов поданий одночасно до
залізниці та вантажовідправника
(вантажоодержувача), і в цій позовній
заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються
на комерційному акті, з вимогами, які
обґрунтовані іншими документами;
об'єднано вимоги про стягнення сум
боргу, який виник з різних договорів
або інших правочинів, і т. п.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою позову є неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань, які
виникли з 25 договорів на проведення
проектно-вишукувальних робіт по
виготовленню технічної документації
із землеустрою по різних земельних
ділянках з урахуванням додаткових угод
до кожного з них та підписаних
сторонами актів здачі-приймання
виконаних робіт.

Дослідивши умови зазначених договорів,
колегія суддів констатує, що за своїм
змістом вони є однорідними, оскільки
предметом кожного з них є виконання
комплексу проектно-вишукувальних
робіт по виготовленню технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів на право
постійного користування, але по різних
земельних ділянках.

Таким чином, позовні вимоги виникають з
аналогічних підстав (невиконання
відповідачем своїх зобов'язань по
кожному з договорів) і пов'язані одним
способом захисту - стягненням
заборгованості та пені.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з
доданих позивачем до позовної заяви
розрахунків, на які місцевий
господарський суд не звернув уваги,
вбачається, що позивач чітко визначив
суму заборгованості, дату початку її
виникнення по кожному окремому
договору та здійснив детальний
розрахунок пені з зазначенням періодів
нарахування на відповідну суму.

Звичайно, обрахунок суми
заборгованості, заявленої по 25
договорам потребує перевірки на
відповідність з боку суду, але потреба
такої перевірки, зокрема, правильності
заявленого періоду виникнення боргу та
розрахунків пені є обов'язком суду, та
не перешкоджатиме з'ясуванню прав та
взаємовідносин сторін, суттєво не
утруднить вирішення спору по суті,
враховуючи однорідність спірних
договорів, укладених між сторонами,
здійснені позивачем розрахунки
заборгованості та пені по кожному з
договорів з визначенням дати початку
виникнення боргу та конкретних
періодів прострочення.

Крім того, необхідно зазначити, що
об'єднання кількох вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами, дає можливість
досягти процесуальної економії,
ефективніше використати процесуальні
засоби для відновлення порушеного
права, а також унеможливлює винесення
різних рішень за однакових обставин.

Таким чином, колегія суддів констатує,
що висновки місцевого господарського
суду про необхідність повернення
позовної заяви на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, є необґрунтованими та такими,
що не відповідають нормам
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини
справи в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга Приватного підприємства
«Лендгранд», з підстав, викладених в
ній, підлягає задоволенню, а ухвала
Господарського суду міста Києва від
20.01.2014р. про повернення позовної заяви у
справі № 910/596/14 скасуванню, та у
відповідності до ч. 7 ст. 106
Господарського процесуального кодексу
України, з направленням справи № 910/596/14
до Господарського суду міста Києва для
розгляду по суті.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
99, 101, 103-106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Лендгранд» на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
20.01.2014р. у справі № 910/596/14 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 20.01.2014р. у справі № 910/596/14
скасувати.

3. Матеріали справи № 910/596/14 передати на
розгляд до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано
04.03.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
В.О. Зеленін

А.О. Мальченко