Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" лютого 2014 р.
Справа № 906/1868/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового
засідання: Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: від позивача: Рак А.Б. -
голова Іршанської селищної ради
згідно рішення 1-ї сесії 6-го скликання
від 12.11.2010 року

від відповідача: Альбрехт О.О. - дов.
№2260/01-16 від 30.12.13 р., дійсна до 31.12.2014 р.

взяла участь: Ковальчук М.М. - предст.
Житомирської ОДА за дов. №6208/30/2-12 від
01.10.12 р., дійсна до 01.10.15 р.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Іршанської селищної ради
(смт. Іршанськ Володарсько-Волинського
району)

до Володарсько-Волинської районної
державної адміністрації (смт.
Володарсько-Волинський, Житомирська
область)

про визнання права власності на
нерухоме майно

Позивач Іршанська селищна рада
звернулась з позовом до
Володарсько-Волинської РДА про
визнання права власності на нежитлове
приміщення № 38 в будинку № 2 по вул.
Лесі України в смт Іршанську за
селищною радою.

В обгрунтування позову позивач, серед
іншого, посилається на те, що 05.04.2013
року Реєстраційною службою
Володарсько-Волинського РУЮ було
відмовлено в реєстрації права
власності з тих підстав, що після
винесення рішення
Володарсько-Волинською РДА від 12.04.1996
року за № 122, Іршанською селищною радою
не було складено акт
приймання-передачі нежитлового
приміщення № 38 в буд. по вул. Л.Українки
в смт. Іршанську. Саме відсутність акту
приймання-передачі унеможливлює
оформлення права власності на
зазначене приміщення за селищною
радою та його державну реєстрацію.

В якості правових підстав позову
позивач посилається на ст.ст. 317-319, 327-329
та 392 ЦК України.

Ухвалою від 20 грудня 2013 року порушено
провадження у справі та вжито
відповідні заходи.

До початку вирішення спору по суті
позивач предмет та підстави позову не
змінив , відповідач не подав
зустрічного позову.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позові. На підтвердження доводів
останнього надав додаткові докази.

Представник відповідача проти позву не
заперечує та вирішення останнього
відносить на розсуд суду.

На виконання вимог суду витребувані
судом докази надано Житомирською
обласною державною адміністрацією та
Комунальним підприємством
"Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Житомирської обласної ради.

Оскільки господарський суд в ході
вирішення спору створив сторонам
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства, тому в засіданні суду
11.02.14р. господарський суд оголосив
представникам сторін вступну та
резолютивну частину рішення про
задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Володарсько-Волинської
РДА від 18.12.95р. № 84 створено районну
комісію по координації роботи
підприємств, установ та організацій по
вивченню та узагальненню розрахунків
витрат на утримання відомчого
житлового фонду, що передається у
комунальну власність.

Наказано виконавчим комітетам
селищних і сільських рад народних
депутатів організувати підготовчу
роботу з питань приймання відомчого
житлового фонду у комунальну власність
згідно Положення про порядок передачі
у комунальну власність
загальнодержавного житлового фонду, що
перебував у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій ,
затвердженого постановою КМУ від
06.11.95р. №891 (а.с. 76-77).

Розпорядженням КМУ від 29 лютого 1996 року
№ 151-р прийнято пропозицію
Житомирської ОДА про передачу майна
Іршанського гірничо-збагачувального
комбінату , яке перебуває у
загальнодержавній власності , у
власність області за переліком згідно
з додатком ( а.с. 98-99).

Зокрема, передано із
загальнодержавної власності у
власність Житомирської області
житловий будинок № 2 по вул. Леніна у
смт. Іршанську.

Одночасно вказано передачу здійснити
у порядку, встановленому постановою
Ради Міністрів УРСР від 28 квітня 1980
р. 285 "Про порядок передачі
підприємств, об'єднань, організацій,
установ, будинків і споруд".

Відповідно до розпорядження КМУ,
Житомирська ОДА прийняла
розпорядження від 01.04.1996 року № 209 про
включення до складу комунального майна
області , серед іншого, житловий
будинок № 2 по вул. Леніна у смт.
Іршанську та його передачу до
комунальної власності Володарсько -
Волинського району ( а с. 97 ).

Володарсько-Волинська РДА
розпорядженням № 122 "Про формування
комунальної власності" від 12.04.96 року
включила станом на 1 квітня 1996 року до
складу комунального майна району та
передала до комунальної власності
Іршанської селищної Ради народних
депутатів, серед іншого, житловий
будинок № 2 по вул. Леніна у смт.
Іршанську ( а.с. 82-83).

Передача майна Іршанського
гірничо-збагачувального комбінату, в
тому числі, житлового будинку до
комунальної власності селищної ради
мала відбутися в порядку згідно
розпорядження райдержадміністрації
від 18.12.95р. № 84 після виділення коштів
на його утримання ( а.с. 9 -10).

У зв'язку з перейменуванням
політизованої вулиці Леніна на Лесі
Українки рішенням виконавчого
комітету Іршанської селищної ради від
19 березня 1997 року № 37, змінилася адреса
житлового будинку № 2 в частині назви
вулиці ( ст. 11).

Житловий будинок № 2 по вул. Лесі
України передано на баланс
Іршанському державному комунальному
підприємству для здійснення функцій з
його управління , утримання та
проведення розрахунків із споживачами
( а.с. 12-19).

Вперше інвентаризацію житлового
будинку №2 по вул. Л.Українки в смт.
Іршанську було проведено у 1996 році на
замовлення Іршанського
гірничо-збагачувального комбінату , і
відповідно до поверхового плану
відображено приміщення № 38.

На замовлення Іршанського державного
комунального підприємства
Комунальним підприємством
"Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Житомирської обласної ради 09.10.2012року
проведено повторну технічну
інвентаризацію нежитлового
приміщення №38 у житловому будинку № 2
по вул. Лесі Українки ( а.с. 68).

Судом встановлено, що право власності
на вище зазначене нежитлове приміщення
у житловому будинку №2 по вул.
Л.Українки в смт. Іршанську на даний час
не зареєстровано за жодним суб'єктом.

Для проведення державної реєстрації
права комунальної власності на
нежитлове приміщення №38 у житловому
будинку № 2 по вул. Лесі Українки
Іршанська селищна рада звернулась до
Реєстраційної служби
Володарсько-Волинського районного
управління юстиції.

Рішенням державного реєстратора від
05.04.2013року за № 1435785 відмовлено у
державній реєстрації права
комунальної власності на нежитлове
приміщення №38 у житловому будинку № 2
по вул. Лесі Українки за суб'єктом
Іршанською селищною радою з підстав не
подання рішення правонабувача майна,
уповноваженого ним органу про надання
згоди на передачу об'єкта нерухомого
майна з державної у комунальну
власність та акту приймання-передачі
об'єкта нерухомого майна , відповідно
до якого оформлено передачу такого
майна з державної у комунальну
власність ( а.с. 25-26).

В ході вирішення спору позивачем
подано рішення Іршанської селищної
ради 7 сесії 22 скликання від 24 січня 1996
року про надання згоди на прийняття
житлового фонду Іршанського ГЗК до
складу комунальної власності (а.с. 96).

Розпорядженням
Володарсько-Волинської РДА від 24.06.96
року № 195 затверджено зведений акт
передачі і прийомки
житлово-комунальних об'єктів
Іршанського гірничо-збагачувального
комбінату від 21.06.96року , зокрема,
Іршанській селищній раді.

У п. 8 цього акту було зазначено, що
Іршансько гірничо-збагачувальний
комбінат передав, а виконком Ради
прийняв, серед іншого, договори оренди
нежитлових приміщень ( а. с. 93-95).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані сторонами докази на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, на підставі ст.ст. 4-7, 33, 43
ГПК України господарський суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як зазначено у статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Захист свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу в суді
кожна особа вправі здійснювати шляхом
звернення з позовом, предмет якого або
кореспондує із способами захисту,
визначеними у ст. 16 ЦК України та ст.20 ГК
України, або визначеними договором,
або іншим законом.

Так, одним із способів захисту
цивільного права та інтересу може бути
вимога про визнання права власності
(гл.29 Цивільного кодексу України "
Захист права власності" ).

Відповідно до ст.392 ЦК України, на яку
посилається позивач як на правову
підставу своїх вимог, позовом про
визнання права власності є
позадоговірний позов власника майна
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також в разі втрати ним
документа, що засвідчує його право
власності.

Метою використання вказаного позову є
усунення невизначеності відносин
власності щодо індивідуально
визначеного майна, власником якого є
позивач або отримання документа, що
засвідчує його право власності та був
раніше втрачений ним.

Позов про визнання права власності є
речово-правовим, вимоги якого звернені
не до відповідача, а до суду, який
повинен на підставі обставин, що
підтверджують право власності
позивача на майно, та безспірних
доказів підтвердити наявність у
позивача права власності на відповідне
майно.

З врахуванням викладеного, обов'язком
позивача у спорі про визнання права
власності є доведення обставин набуття
прав власника на спірне майно та,
відповідно, обставин припинення цього
права у попереднього власника.

У рішенні Конституційного Суду України
у справі за конституційним зверненням
товариства покупців членів трудового
колективу перукарні N 163 "Черемшина" (м.
Київ) щодо офіційного тлумачення
окремих положень статті 7 Закону
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)" (справа про визначення
способу малої приватизації) № 14-рп/2000
від 13.12.2000 року зазначено, що правовий
режим власності, порядок і умови
набуття та припинення права власності,
а також права володіння, користування
та розпорядження майном визначаються
законами.

Згідно ч. 2 ст. 327 та ч. 1 ст. 328 ЦК України
право комунальної власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема, шляхом
передачі майна територіальним
громадам безоплатно державою ( ст. 60
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні").

До 01.01.2004 року право власності на
нерухоме майно набувалось на підставах
та в порядку, передбаченими чинним на
той час законодавством. За загальним
правилом ст. 128 ЦК УРСР 1963 року момент
переходу права власності на майно, в
тому числі, нерухоме, пов'язувався з
актом приймання-передачі.

Згідно статті 31 Закону України " Про
власність" (втратив чинність 20.06.2007р.)
до державної власності в Україні
належала загальнодержавна
(республіканська) власність і
власність
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальна власність).

Згідно ч. 1 ст. 34 цього Закону майно
державних підприємств становило
загальнодержавну (республіканську)
власність.

Згідно ч. 2 ст. 35 цього Закону у
комунальній власності могло
перебувати майно, передане у
власність області, району чи іншої
адміністративно-територіальної
одиниці іншими суб'єктами права
власності.

У п. 9 статті 8 Закону України " Про
приватизацію державного житлового
фонду" було визначено, що державний
житловий фонд, який знаходився у
повному господарському віданні
державних підприємств, за їх бажанням
міг передаватись у комунальну
власність за місцем розташування
будинків з наступним здійсненням їх
приватизації органами місцевого
самоврядування згідно з вимогами
цього Закону.

Згідно ч. 4 п.9 цієї статті нежилі
приміщення житлового фонду, які
використовувалися підприємствами
торгівлі, громадського
харчування, житлово-комунального та
побутового обслуговування населення
на умовах оренди, передавалися у
комунальну власність відповідних
селищних Рад народних депутатів.

Положення про порядок передачі у
комунальну власність
загальнодержавного житлового фонду, що
перебував у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій
було затвердженого постановою КМУ від
06.11.95р. №891 (а.с. 76-77).

У п. 3 вище зазначеного Положення було
зазначено, що відомчий житловий фонд
передається у власність відповідних
міст, селищ і сіл безплатно. Разом з
відомчим житловим фондом передаються
відповідним комунальним підприємствам
, серед іншого, вбудовані приміщення (
а.с. 78)

Згідно п.8 цього Положення передача
відомчого житлового фонду в
комунальну власність проводиться
разом з відповідною технічною
документацією на будинок: інвентарна
справа , акт прийняття в експлуатацію,
плани зовнішніх меж та інші, а також
документи , що встановлюють право на
нього.

Згідно п. 9 цього Положення акт
приймання-передачі відомчого
житлового фонду в комунальну власність
підписується членами комісії з питань
приймання відомчого житлового фонду в
комунальну власність та
затверджується держадміністрацією ,
або виконкомом, який утворив цю
комісію.

Як встановив суд, державний житловий
фонд, який знаходився у повному
господарському віданні державного
підприємства Іршанського
гірничо-збагачувального комбінату ,
був переданий безоплатно у комунальну
власність територіальної громади смт.
Іршанська 24 червня 1996 року в порядку,
встановленому Законом України " Про
приватизацію державного житлового
фонду" , Цивільним кодексом УРСР 1963
року та з врахуванням приписів Закону
України "Про власність".

У зв'язку з цим, на тих самих
законодавчих підставах територіальна
громада смт. Іршанська набула
безоплатно право комунальної
власності на нежитлове приміщення №38 у
житловому будинку № 2 по вул. Лесі
Українки.

Водночас, право комунальної власності
на зазначене приміщення у
встановленому законом порядку за
територіальною громадою смт. Іршанська
в особі Іршанської селищної ради не
зареєстроване, тоді як державна
реєстрація прав є обов'язковою ( ч.1 ст.
3акону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" ).

Згідно ч.4 ст. 3 цього Закону права на
нерухоме майно , що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов:

- якщо реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або

- якщо на момент виникнення прав
діяло законодавство, що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав.

Станом на дату виникнення права
комунальної власності на нежитлове
приміщення №38 у житловому будинку № 2
по вул. Лесі Українки - 24 червня 1996 року
діяли Правила державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна, що
знаходяться у власності юридичних та
фізичних осіб, затверджені наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13.12.95 N 56, згідно п. 1.5 яких державній
реєстрації підлягали вбудовані в жилі
будинки нежилі приміщення (як частини
цього будинку).

Однак державна реєстрація права
власності не була обов'язковою, а
здійснювалось в явочному порядку.

З врахуванням вище викладеного, права
територіальної громади смт. Іршанська
в особі Іршанської селищної ради на
нежитлове приміщення №38 у житловому
будинку № 2 по вул. Лесі Українки є
дійсними.

Згідно ч. 7 ст. 16 вище зазначеного
Закону державна реєстрація прав
проводиться на підставі , зокрема,
заяви власника, іншого правонабувача,
за яким виникло право, уповноваженої
ними особи.

У ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" зазначено, що
органи місцевого самоврядування від
імені та в інтересах територіальних
громад відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності.

З врахуванням викладеного, право
комунальної власності судом
визнається за Іршанською селищною
радою, уповноваженою від імені та в
інтересах територіальної громади смт.
Іршанська здійснювати правомочності
щодо володіння, користування та
розпорядження об'єктами права
комунальної власності.

Щодо судового збору.

Оскільки позивачем подано докази на
підтвердження тим обставинам, що
вартість нежитлового приміщення
станом на 10.02.2014 року становить 78 480, 00
грн. , сплачений судовий збір в розмірі
1720,50 грн. відповідає законодавчо
встановленому розмірі.

Керуючись ст.ст.4-3,4-7, 33,43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати право власності на нежитлове
приміщення № 38 загальною площею 47,3 м.
кв в будинку № 2 по вулиці Лесі
Українки у смт. Іршанську Володарсько -
Волинського району Житомирської
області за Іршанською селищною радою (
12110, смт. Іршанськ, вул. Гулія,7, ).

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення
складено 21 лютого 2014 року.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 сторонам на
вимогу