ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р.
Справа № 914/2706/13

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого -судді Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т. Б.,

Марко Р.І.

при секретарі Томкевич Н.,

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_2 (доручення
від 20.08.2013 року)

Від відповідача 1,2 ОСОБА_3 (договір від
16.07.2013 року)

Від відповідача 3 ОСОБА_4 (довіреність
від 01.11.2013 року)

Від третіх осіб не з»явилися,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_5, м.
Стрий

на рішення господарського суду
Львівської області від 26.11.2013 року,
суддя Кидисюк Р. А., у справі за №
914/2706/13

за позовом: ОСОБА_5, м. Стрий Львівської
області

до відповідача 1: ОСОБА_6, с. Грабовець
Стрийського району Львівської області

до відповідача 2: ОСОБА_7, м. Київ

до відповідача 3: Товариства з
додатковою відповідальністю "Меблевий
комбінат "Стрий", м. Стрий Львівської
області

за участю третьої особи 1: ОСОБА_8, м.
Київ

за участю третьої особи 2: ОСОБА_9, м.
Київ

за участю третьої особи 3: ОСОБА_10, м.
Стрий Львівської області

про: припинення зловживання правом та
зобов'язання до вчинення дії

в с т а н о в
и в :

рішенням господарського суду
Львівської області від 26.11.2013 року
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 про припинення
зловживання правом та зобов'язання до
вчинення дій.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем в процесі розгляду справи не
не уточнено позовні вимоги, а тому
обраний спосіб судового захисту не
відповідає вимогам законодавства.

Крім того, суд не вправі втручатися в
діяльність товариства та зобов'язувати
вчиняти дії, що належать до відання
органів товариства.

В апеляційній скарзі скаржник
(позивач) просить рішення суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким зобов'язати учасників ТДВ «МК
«Стрий» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 припинити
зловживати своїми корпоративними
правами шляхом реєстрації та прийняття
участі у наступних, після набрання
рішенням у справі законної сили,
загальних зборах учасників ТДВ «МК
«Стрий».

У своїх поясненнях до апеяційної
скарги апелянт додав, що порушення його
корпоративних прав полягає в тому, що
відповідачі своїми умисними діями, а
саме ситематичною неявкою на загальні
збори 06.03.2013 р., 14.05.2013 р., 04.09.2013 р. для
вирішення питань діяльності
товариства, перешкоджають його
функціонуванню. Такі дії відповідачів
призводять до неможливості прийняття
необхідних для товариства рішень,
зокрема, щодо пропорційного придбання
нерозподіленої в Товаристві частки між
учасниками, тощо.

Скаржник покликається на те, що
висновки викладені у рішенні місцевого
господарського суду не відповідають
обставинам справи, що є безумовними
підставами для скасування рішення
місцевого суду, а саме, що відповідачі з
поважних причин не з'являлися на
загальні збори товариства.

Відзиви на адресу суду не надходили.

Представники відповідачів в судовому
засіданні заперечили доводи
апеляційної скарги, пояснивши, що
участь у зборах відноситься до
корпоративних прав учасників та в
правовому полі неможливо через суд
зобов'язати учасника з'являтися на
збори. Окрім того, всі неявки на
загальні збори були з поважних причин.
Просять у задоволенні доводів
апеляційної скарги відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, які підтримали
свою позицію, пояснення дали
аналогічні, викладені в письмових
поясненнях, та дослідивши наявні
докази по справі, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

15 липня 2011 року рішенням установчих
зборів (протокол №1), відповідно до
рішення загальних зборів акціонерів
ВАТ «МК «Стрий» від 21 квітня 2011 року
(протокол №21) внаслідок реорганізації
ВАТ «МК «Стрий» було створено
Товариство з додатковою
відповідальністю «Меблевий комбінат
«Стрий» (далі ТДВ «МК «Стрий»,
товариство ).

Частки засновників товариства було
розподілено наступним чином: ОСОБА_8 -
20,9632%, ОСОБА_9 - 20,9632 %, ОСОБА_6 - 20,9632%,
ОСОБА_7 - 20,9632%, ОСОБА_5 - 8,6543 % та ОСОБА_10 -
0,0008 % від статутного капіталу ТОВ «МК
«Стрий». Згідно рішення загальних
зборів акціонерів ВАТ «Меблевий
комбінат «Стрий» (правового
попередника товариства) та установчих
зборів ТДВ «МК «Стрий» на балансі
товариства тимчасово (до розподілу між
учасниками чи третіми особами)
перебуває частка у розмірі 157 331,53 (сто
п'ятдесят сім тисяч триста тридцять
одну) грн. 53 коп., що становить 7,4921%
статутного капіталу Товариства.

Предметом позовних вимогог, за змістом
позовної заяви є припинення дій
відповідачів направлені на ухилення
від участі у загальних зборах
учасників ТДВ «МК «Стрий», що в
подальшому може спричинити настання
негативних наслідків для товариства,
які і просить позивач за рішенням суду
припинити, з підстав того, що
відповідачі без поважних причин на
збори 06 березня 2013 рок, 14 травня 2013 року
не з'явилися без повідомлення
товариства про причини неявки. А також
встановлення факту зловживання правом
учасниками товариства у вигляді
систематичної неучасті у загальних
зборах.

Зобов'язання до вчинення дій за
предметом позову, полягає в тому, щоб
суд зобов'язав відповідачів: ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 прийняти участь в чергових
зборах товариства.

Висновок суду першої інстанції, що
обраний спосіб захист порушеного права
не відповідає встановленим вимогам
ст.16 ЦК України є правильним, виходячи
з наступного.

Ст.15 ЦК України закріплено право кожної
особи на захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
а також на захист свого інтересу, який
не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

СТ.20 ГК України встановлено, що держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів,
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом,
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання, припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення, присудження до
виконання обов'язку в натурі,
відшкодування збитків, застосуваня
штрафних санкцій, застосування
оперативно-господарських санкцій,
установлення, зміни і припинення
господарських правовідносин, іншими
способами, передбаченими законом.
Порядок захисту прав суб'єктів
господарювання визначається цим
Кодексом, іншими законами.

Ст. 16 ЦК України встановлено: 1. Кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.167 ГК України
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
фонді (майні) господарського
товариства, що включають правомочності
на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отримання
певної частки прибутку (дивідендів)
даної, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Відповідно до ст.ст.58, 60 Закону України
«Про господарські товариства» права
учасника товариства на участь в
управлінні господарським товариством
здійснюється шляхом участі у роботі
вищого органу управління та прийнятті
рішень учасником або його
уповноваженим представником.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 10 Закону
України "Про господарські товариства",
яка кореспондується із статтею 116 ЦК
України учасники товариства мають
право брати участь в управлінні
справами товариства в порядку,
визначеному в установчих документах,
за винятком випадків, передбачених цим
Законом.

Учасники товариства мають право: брати
участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчих документах, за винятком
випадків, передбачених цим Законом;
брати участь у розподілі прибутку
товариства та одержувати його частку
(дивіденди); вийти в установленому
порядку з товариства; одержувати
інформацію про діяльність товариства;
здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі
товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, в
порядку, встановленому законом (стаття
10 Закону України "Про господарські
товариства").

Відтак, участь у загальних зборах
Товариства є правом, а не обов'язком
учасника.

Згідно п.24 постанови Пленуму
Верховного суду України від 24.10.2008 року
№ 13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" участь у
загальних зборах та голосування на них
є правом, а не обов'язком акціонера.
Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. У зв'язку з цим суди не
вправі зобов'язати акціонера (учасника)
товариства взяти участь чи
зареєструватися для участі у загальних
зборах.

Отже, участь учасника в загальних
зборах є його правом, а не обов'язком,
оскільки в законі відсутні норми, які
зобов'язували учасників товариства,
брати участь у загальних зборах.

Відповідно в господарського суду,
незалежно від розміру часток
учасників, наслідків для товариства
щодо непроведення зборів, відсутні
підстави для прийняття рішення про
спонукання учасника зареєструватися
та взяти участь у загальних зборах
товариства.

З огляду на заявлені позовні вимоги (-
зобов'язання учасників ТДВ припинити
зловживати своїми корпоративними
правами шляхом реєстрації та прийняття
участі у наступних загальних зборах
учасників ТДВ, після набрання рішенням
у справі законної сили, та - у разі
невиконання рішення суду - вважати
учасників Товариства такими, що
зареєструвались для участі у загальних
зборах Товариства)- вони є
безпідставними про що суд першої
інстанції правильно зробив висновок, а
саме: в частині того, що вважати
учасників Товариства такими, що
зареєструвались для участі у загальних
зборах Товариства, зобов'язати
прийняти участь в загальних зборах, не
підлягають задоволенню, оскільки не
відповідають обраним способам захисту
порушеного права( ст. 16 ЦК України).

Окрім того, за вимогами п.4 ч.1 ст. 84 ГПК
України рішення господарського суду
має містити висновок про задоволення
позову або про відмову в позові
повністю чи частково по кожній з
заявлених вимог. Висновок не може
залежати від настання або ненастання
якихось обставин (умовне рішення), що
має місце в частині позовних вимог
позивача щодо винесення рішення, що при
невиконанні рішення суду - вважати
учасників Товариства такими, що
зареєструвались для участі у загальних
зборах.

Вимога щодо встановлення факту
зловживання правом учасниками
товариства у вигляді систематичної
неучасті у загальних зборах теж не
підлягає задоволенню, з підстав
нищенаведених, оскільки за вимогами
ГПК України спори в господарському
суді розглядаються в позовному
провадженні. Встановлення ж судом тих
обставин, що відповідачі без поважних
причин не з'являлися систематично на
загальні збори 06.03.2013 р., 14.05.2013 р., 04.09.2013
р. не має правового значення, виходячи з
предмету позову, що розглядається в цій
справі.

Покликання в апеляційній скарзі на ті
обставини, що місцевим судом
безпідставно зроблено висновок про
систематичну відсутність відповідачів
на зборах з поважних причин не має
правового значення з огляду на зміст
позовних вимог, а тому апеляційним
судом не аналізується.

Не знайшли підтвердження в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги і
щодо неправильного застосування норм
ЦК України і норм ГК України (їх
колізії), а також Закону України «Про
господарські товариства».

З врахуванням зазначеного, судом
першої інстанції правомірно
відмовлено у заявлених вимогах
позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З вищенаведеного доводи скаржника про
скасування рішення місцевого суду є
безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційним судом
відмовлено в задоволенні апеляційної
скарги ОСОБА_5, витрати по сплаті
судового збору, в порядку ст.49 ГПК
України, залишаються на скаржнику.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду
Львівської області від 26.011.2013 року в
справі №9014/2706/13 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_5 без номеру і
дати - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий -суддя:
С.М.Бойко

Судді:
Т. Б. Бонк

Р.І.Марко