ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.2014
Справа № 905/683/14

Суддя господарського суду
Донецької області Макарова Ю.В.,
розглянувши матеріали за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства ДТЕК «Павлоградвугілля», м.
Павлоград

до відповідача: Державного
підприємства «Донецька залізниця», м.
Донецьк

про стягнення 1033грн.99коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Шиян Є.І. (довіреність
№ББУ/ПУ33/ВП/14 від 01.01.2014р.);

від відповідача: Ляшко Д.В. (довіреність
№Н-01/792 від 01.04.2013р.);

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" м.
Павлоград, звернувся до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до відповідача, Державного
підприємства "Донецька залізниця" м.
Донецьк, про стягнення вартості
недостачі вантажу у розмірі 1033грн.99коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вугілля, яке перевозилось за накладною
№47284021 у вагоні № 60436656, було доставлене
на станцію призначення з недостачею
вантажу у розмірі 2150кг, про що складено
комерційний акт БА №789159/39. На думку
позивача, недостача виникла у зв'язку з
незбереженням вантажу залізницею під
час перевезення.

Ухвалою від 04.02.2014р. суд порушив
провадження у справі, призначив судове
засідання на 25.02.2014р.

У судовому засіданні 25.02.2014р. позивач
наполягав на задоволенні позовних
вимог.

У судовому засіданні 25.02.2014р.
відповідач позовні вимоги не визнав,
письмової позиції по суті спору не
надав.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. Відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Про необхідність витребування від
сторін будь-яких інших доказів, без
яких неможливо розглянути дану справу,
до суду не заявлялося.

Під час судового засідання
представники сторін повідомили про
відсутність будь-яких додаткових
доказів в обґрунтування позиції зі
спору, вважать наявних у матеріалах
доказів достатньо для прийняття
рішення по справі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
наступних висновків.

Укладення договору перевезення
вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК
України та ч.2 ст.307 ГК України,
підтверджується складанням
транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України
визначає, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до
Статуту та правил і наданий залізниці
разом з вантажем. Накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажів,
яка укладається між відправником і
залізницею. Накладна супроводжує
вантаж на всьому шляху перевезень до
станції призначення.

11.10.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Павлоградвугілля" (вантажовідправник)
зі станції Миколаївка-Донецька
Придніпровської залізниці направило
на адресу вантажоотримувача - ТОВ "ДТЕК
Східенерго" Курахівська ТЕС на станцію
Роя Донецької залізниці у вагоні №
60436656 за залізничною накладною №47284021
вантаж: вугілля кам'яне марки г-газове,
масою нетто 67100 кг.

На станції відправлення вантаж був
прийнятий до перевезення без
зауважень, іншого не доведено.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначених відправником у
накладній, на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

На станції призначення Роя Донецької
залізниці було здійснено комісійне
переважування вагону №60436656, за
результатами якого складений
комерційний акт БА №789159/39 від 12.10.2013р.,
відповідно до якого проведено
встановлено наступне: вагон № 60436656 за
документом нетто 67100кг, тара 23000кг,
фактично при переважуванні брутто
87950кг, нетто 64950кг, тара 23000кг, що менш
документу на 2150кг. У комерційному акті
також вказано, що вагон прибув з
поглибленнями над 1,7 люком 150 см за
шириною вагону 580см. Двері, люки
зачинені, течі вантажу не виявлено.
Вагон в технічному відношенні
справний.

Комерційний акт підписаний належними
особами, зокрема: з боку залізниці -
начальником станції, комерційними
агентами, з боку одержувача -
заступником начальника ТТЦ
Курахівської ТЕС.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України,
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Судовими доказами за визначенням
статей 32-36 ГПК України слід вважати
документи, які можуть підтвердити або
спростувати обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору, обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення
перевізник зобов'язується доставити
довірений йому відправником вантаж до
пункту призначення та видати його
управомоченій на отримання вантажу
особі.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу
України перевізник відповідає за
втрату, нестачу, псування або
пошкодження прийнятих до перевезення
вантажу, багажу, пошти у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведе, що це
сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України
встановлено, що у випадку порушення
зобов'язань, що випливають із договору
перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено цим кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами).

Статтею 12 Закону України "Про
залізничний транспорт" та ст.110 Статуту
залізниць України передбачено, що
залізниці забезпечують збереження
вантажів на шляху слідування та на
залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний
транспорт" передбачено, що перевізники
несуть відповідальність за
зберігання вантажу з моменту його
прийняття і до видачі одержувачу в
межах, визначених Статутом залізниць
України. Частиною 2 цієї ж статті
встановлено, що за незбереження
(втрату, нестачу, псування,
пошкодження) прийнятого до перевезень
вантажу перевізники несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України
передбачає, що залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу з часу його прийняття до
перевезення і до моменту видачі
одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць
України за незбереження прийнятого до
перевезення вантажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача чи пошкодження виникли
з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про
залізничний транспорт" обставини, які
можуть служити підставою для
матеріальної відповідальності
перевізників вантажу засвідчуються
актами; порядок і терміни складення
актів визначаються Статутом залізниць
України.

Статтею129 Статуту залізниць України
передбачено, що обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць; для засвідчення
маси і кількості вантажу з даними,
зазначеними у транспортних документах,
складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням
матеріалами справи підтверджений,
зокрема комерційним актом. Судом також
прийнято до уваги встановлені актом
сліди доступу до вантажу, поглиблення
над люками у спірному вагоні.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць
України залізниця звільняється від
відповідальності за втрату, нестачу
вантажу у разі коли вантаж прибув у
непошкодженому вагоні і якщо немає
ознак втрати вантажу під час
перевезення.

Залізниця не довела, що нестача виникла
з незалежних від перевізника причин.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що недостача
вантажу виникла внаслідок
незабезпечення залізницею збереження
вантажу на шляху слідування.

Претензії, що виникли з приводу
перевезення вантажів, заявляються
залізниці призначення вантажу (ст. 131
Статуту залізниць України).

Як вбачається з спірної
залізничної накладної, станцією
призначення вантажу є станція Роя
Донецької залізниці.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту
залізниць України недостача маси
вантажу, за яку відшкодовуються збитки,
в усіх випадках обчислюється з
урахуванням граничного розходження
визначення маси вантажу і природної
втрати вантажу під час перевезення.

При видачі вантажів, маса яких
унаслідок їх властивостей зменшується
при перевезенні, норма недостачі (сума
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто) для
мінерального палива становить 1% маси,
зазначеної в перевізних документах (п.
27 Правил видачі вантажів).

Нестача згідно комерційного акту БА
№789159/39 від 12.10.2013р. складає 2150кг. Таким
чином, відповідальна недостача у
спірному вагоні складає 1,47т.

Згідно ст.115 Статуту залізниць
України вартість вантажу визначається
на підставі загальної суми рахунка або
іншого документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу.

Відповідно п.2.7 Роз`яснень Вищого
господарського суду України №04-5/601 від
29.05.2002р. «Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею»
згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК
України і статтями 114 і 115 Статуту
залізниця відповідає за незбереження
прийнятого до перевезення вантажу у
розмірі дійсної вартості втраченого
вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку
було знижено його вартість. Вартість
вантажу визначається на підставі
загальної суми рахунка або іншого
документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу, зокрема,
договору або контракту
купівлі-продажу, специфікації на
вантаж, довідки відправника про
кількість, ціну і вартість
відправленого вантажу, підписаної
головним (старшим) бухгалтером, копії
податкової накладної.

Матеріали справи містять довідку №1/7916
від 16.10.2013р. за підписами директора
ф.ПТП «Павлоградпогрузтранс» та
головного бухгалтера ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», згідно з якою
вартість 1т. вугільної продукції марки
ГР 0-200, що перевозиться за залізничною
відправкою №47284021, враховуючи якісні
характеристики, складає 703грн.40коп. з
урахуванням ПДВ.

Згідно розрахунку, що міститься в
матеріалах справи, вартість недостачі
розрахована позивачем з урахуванням
норми недостачі 1% маси, та заявлена у
розмірі 1033грн.99коп.

Відповідач заперечень проти
розрахунку не надав. Судом встановлено,
що розрахунок є арифметично вірним та
обґрунтованим.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць
України право на пред'явлення до
залізниці претензій та позовів у разі
недостачі, псування або пошкодження
вантажу має одержувач - за умови
пред'явлення накладної, комерційного
акта і документа, що засвідчує
кількість і вартість відправленого
вантажу.

Згідно ст.133 Статуту залізниць України
передача іншим організаціям або
громадянам права на пред'явлення
претензій та позовів не допускається,
за винятком випадків передачі такого
права вантажовідправником
вантажоодержувачу або
вантажоодержувачем
вантажовідправнику, а також
вантажовідправником або
вантажоодержувачем вищій організації
або уповноваженій особі, яка виступає
від їх імені.

Передача права на пред'явлення
претензій і позовів засвідчується
переуступним підписом на документі
(накладній, вантажній, багажній
квитанції), а для уповноваженої особи -
довіреністю, оформленою згідно із
законодавством.

На залізничній накладній № 47284021
міститься переуступний напис, який
свідчить про передачу права на
пред'явлення претензії та позову від
ТОВ "ДТЕК Східенерго" до ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля", тобто від
вантажоотримувача до
вантажовідправника. Переуступний
напис засвідчений підписами
генерального директора і головного
бухгалтера та скріплений печаткою
вантажоодержувача - ТОВ "ДТЕК
Східенерго".

З огляду на викладене, свої
зобов'язання відповідач не виконав
належним чином, оскільки не забезпечив
збереження довіреного йому вантажу.
Факт недостачі вантажу підтверджений
матеріалами справи, у зв'язку з чим суд
вважає, що вимоги позивача
обґрунтовані, доведені належним чином
та підлягають задоволенню у розмірі
1033грн.99коп.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.909, 920, 924 Цивільного
Кодексу України, ст.ст.307, 314
Господарського кодексу України,
ст.ст.23, 26 Закону України "Про
залізничний транспорт", ст.113, ч.2 ст.114,
ст.ст.115, 129, 130, 133 Статуту залізниць
України, п.27 Правил видачі вантажів,
ст.ст. 49, 82-84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства ДТЕК
«Павлоградвугілля», м.Павлоград, до
Державного підприємства «Донецька
залізниця», м.Донецьк, про стягнення
вартості нестачі вугілля у розмірі
1033грн.99коп.- задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Донецька залізниця» (83001, м. Донецьк,
вул.Артема, 68, , р/р
19 у ДФАБ «Експрес-Банк»,
МФО 335838) на користь Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» (51400,
Дніпропетровська область, м. Павлоград,
вул. Леніна, 76, , р/р
3200 в АКІБ «УкрСиббанк», м.Харків,
МФО 351005) вартість нестачі вугілля у
розмірі 1033грн.99коп. та судовий збір у
розмірі 1827грн. 00коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В судовому засіданні 25.02.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення.

Повний
текст рішення складено і підписано
27.02.2014р.

Суддя
Ю.В. Макарова