Господарський суд Чернігівської
________________________________________________________________________
________________________________________________
РІШЕННЯ

19 лютого 2014 року
Справа №927/163/14

За позовом: заступника Чернігівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у

воєнній сфері,

вул. Шевченка, 57, м. Чернігів,
14000, в інтересах держави

в особі позивача:
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова,

вул. Любченка, 19, м. Чернігів,
14007,

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1,

про стягнення 18754,21 грн.

Суддя
Блохіна Ж.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Вторих А.В., довіреність
№406 від 18.02.2014 року,

відповідач: не з'явився,

за участю: Кузьмича М.П. - прокурора
Чернігівської прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері,
посвідчення №012526 від 02.11.2012 року.

В судовому засіданні 19.02.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення на підставі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником Чернігівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі позивача
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова подано позов до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення
18754,21 грн. боргу, з яких 12550,74 грн.
орендної плати, 3863,63 грн. компенсації за
сплачений земельний податок, 686,34 грн.
пені, 1255,07 грн. штрафу, 235,94 грн. 3% річних
та 162,49 грн. інфляційних нарахувань.

В судовому засіданні прокурор та
представник позивача підтримують
позовні вимоги та просять їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідача в судове засідання не
з'явився, представника не направив.
Відповідач заяв та клопотань не
надіслав, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Через загальний відділ господарського
суду до початку судового засідання від
відповідача надійшов відзив на позов, в
якому останній просить задовольнити
позовні вимоги частково і відмовити в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення 1255,07 грн. штрафу.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Отже, відповідач не скористався своїми
правами, передбаченими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, правом на приймання
участі у господарських засіданнях, на
подання заяв, клопотань, на подачу
доказів та іншими правами.

Оскільки явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника відповідача
на підставі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, за
наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
вислухавши учасників процесу,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи по суті,
господарський суд

В С Т А Н О В И В:

26.06.2012 року між
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Чернігова (Орендодавець) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 (Орендар)
укладено договір оренди №67/КЕВ/2012
нерухомого військового майна,
розташованого в Чернігівському
гарнізоні за адресою: АДРЕСА_2 (далі
-Договір).

За умовами п. 1.1 договору Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне користування нерухоме
військове майно - нежитлове приміщення
загальною площею 96,0 кв. м в будівлі
АДРЕСА_2, (далі - Майно), що знаходиться
на балансі квартирно-експлуатаційного
відділу м. Чернігів, розташоване за
адресою: м. Чернігів, вул. Стрілецька, 1,
вартість якого визначена на 14.02.2012 року
за незалежною оцінкою та становить
згідно з актом оцінки - 162092,78 грн. (без
ПДВ).

Згідно п. 1.2 договору склад
орендованого Майна згідно з актом
інвентаризації (Додаток №1).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що
назване в п.1.1 нерухоме майно
орендодавець передає орендарю для
використання під розміщення кафе -
бару, який не здійснює продаж товарів
підакцизної групи - 58,2 кв. м, магазину з
продажу непродовольчих товарів,
алкогольних та тютюнових виробів - 23 кв.
м та магазину з продажу продовольчих
товарів - 14,8 кв. м.

Стан майна на момент укладення
договору (потребує поточного або
капітального ремонту) визначається в
акті приймання-передачі за узгодженим
висновком орендодавця та орендаря (п. 1.4
договору).

Відповідно до п. 2.1 договору орендар
вступає у строкове платне користування
майном у термін, указаний у договорі,
але не раніше дати підписання
сторонами цього договору та акта
приймання-передачі майна.

Згідно п. 2.2 договору передача майна в
оренду не тягне за собою виникнення в
орендаря права власності на це майно.
Власником майна залишається держава, а
орендар користується ним протягом
строку оренди. На момент укладення
договору відсутні права будь-яких
третіх осіб на майно, що передається в
оренду.

Передача майна в оренду здійснюється
за вартістю, визначеною у звіті про
незалежну оцінку, складеному за
Методикою оцінки (п. 2.3 договору).

Згідно п. 3.1 договору орендна
плата встановлена без ПДВ за базовий
місяць (грудень 2012 року) на рівні 1510,0
грн. за результатами конкурсу з
врахуванням моніторингу орендної
плати на аналогічних об'єктах оренди,
але не нижче орендної плати визначеної
на підставі Методики розрахунку
орендної плати за державне майно та
пропорції її розподілу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 4 жовтня 1995 року №786 (із змінами)
(далі-Методика), яка становить без ПДВ
за базовий місяць розрахунку (грудень
місяць 2012 року) 1407,05 грн. (Додаток №5).
Розмір орендної плати за перший місяць
оренди визначається шляхом
коригування розміру орендної плати за
базовий місяць на індекс інфляції за
період з першого числа наступного за
базовим місяця до останнього числа
першого місяця оренди.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що
нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється в порядку, визначеному
законодавством.

Відповідно до п. 3.3 договору орендна
плата за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць.

За умовами п. 3.4 договору у разі
користування майном протягом
неповного календарного місяця (першого
та останнього місяців оренди) добова
орендна плата за дні користування
визначається згідно з методикою на
основі орендної плати за відповідні
місяці пропорційно дням користування.

Відповідно до п. 3.5 договору розмір
орендної плати переглядається на
вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики її розрахунку, істотної зміни
стану об'єкта оренди з незалежних від
Сторін причин та в інших випадках,
передбачених чинним законодавством.

Орендна плата у розмірі 100%
перераховується Орендарем до
спеціального фонду державного бюджету
на спеціальний рахунок Орендодавця в
територіальному органі державного
казначейства не пізніше 15 числа місяця,
наступного за звітним (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору
орендар зобов'язується своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

За умовами п. 5.15 договору орендар
зобов'язується щомісячно компенсувати
Орендодавцю кошти у розмірі частини
податку на землю пропорційно площі
землі, яку займає здане в оренду
нерухоме майно, а також прилегла до
будівлі чи споруди земельна ділянка
площею 0,050 га, на яку орендарю
відповідно до чинного законодавства
надається право користування для
досягнення мети оренди.

Відповідно до п. 10.1 договору цей
договір укладено строком на 2 роки 364
дні, що діє з 26.06.2012р. до 25.06.2015 року
включно.

Вищезазначене приміщення позивачем
було передано в оренду відповідачу
26.06.2012 року на підставі акта
приймання-передачі нерухомого
військового майна інв. АДРЕСА_2, площею
96,0 кв. м, що передається в оренду ФОП
ОСОБА_2 Згідно даного акту будівля
знаходиться в задовільному стані, для
подальшої експлуатації потребує
проведення поточного ремонту.

Відповідач, в порушення умов договору,
не сплачував позивачу орендну плату,
внаслідок чого за січень-грудень 2013
року відповідно до розрахунку виникла
заборгованість у сумі 12550,74 грн.

Крім того, відповідачем за
вищевказаний період не був
компенсований позивачу земельний
податок в сумі 3863,63 грн.

Позивачем на адресу відповідача
направлялись претензії №26 від 04.01.2013
року, №806 від 10.04.2013 року, №1100 від 22.05.2013
року, №1388 від 02.08.2013 року, №1622 від 07.08.2013
року, №2103 від 08.10.2013 року, які залишені
відповідачем без відповіді.

На підставі викладеного прокурор
просить стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 на користь
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігів 12550,74 грн. орендної плати та
3863,63 компенсації за сплачений
земельний податок.

Оскільки майно, передане в оренду є
державною власністю, то до
правовідносин, що виникли між
сторонами необхідно застосовувати
крім загальних положень законодавства
про зобов'язання в першу чергу норми
спеціального в цій сфері правовідносин
Закону України "Про оренду державного і
комунального майна" від 10 квітня 1992
року N2269-XII (із змінами та доповненнями)
(далі - Закон №2269).

Згідно ч. 1 ст. 2 даного Закону
орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону №2269 орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 19 Закону №2269
орендар за користування об'єктом
оренди вносить орендну плату
незалежно від наслідків
господарської діяльності. Строки
внесення орендної плати визначаються у
договорі.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 193
Господарського кодексу України (далі
ГКУ):

"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином."

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

За умовами п. 3.6 договору орендна
плата у розмірі 100% перераховується
Орендарем до спеціального фонду
державного бюджету на спеціальний
рахунок Орендодавця в територіальному
органі державного казначейства не
пізніше 15 числа місяця, наступного за
звітним.

Крім того, п. 5.15 договору передбачено,
що орендар зобов'язується щомісячно
компенсувати Орендодавцю кошти у
розмірі частини податку за землю
пропорційно площі землі, яку займає
здане в оренду нерухоме майно, а також
прилегла до будівлі чи споруди
земельна ділянка площею 0,050 га, на яку
Орендарю відповідно до чинного
законодавства надається право
користування для досягнення мети
оренди.

Відповідач на момент вирішення спору
по суті не надав суду доказів сплати
заборгованості з орендної плати та
компенсації по земельному податку, а
тому з нього підлягає стягненню 12550,74
грн. орендної плати та 3863,63 грн.
компенсації за сплачений земельний
податок за січень-грудень 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГКУ учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГКУ
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно ч. 1 ст. 218 ГКУ підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГКУ
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 1 ст. 546 Цивільного
кодексу виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 547 Цивільного
кодексу правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі. Правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання,
вчинений із недодержанням письмової
форми, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного
кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно п. 3.7 договору орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до бюджету у визначеному
пунктом 3.6. Договору співвідношенні
відповідно до чинного законодавства
України з урахуванням пені в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

На підставі п. 3.7 договору позивачем
нараховано та пред'явлено до стягнення
з відповідача пеню в сумі 686,34 грн. за
період прострочки платежу з 16.08.2013 року
по 31.01.2014 року.

В судовому засіданні представником
позивача надано розгорнутий
розрахунок пені, згідно якого
позивачем нараховано пеню в сумі 878,55
грн. за період прострочки платежу з
16.02.2013 року по 31.01.2014 року.

Для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності суд
повинен перевірити обґрунтованість і
правильність здійсненого позивачем
нарахування штрафних санкцій, річних
тощо, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку про те,
що позовні вимоги в частині стягнення
пені за період прострочення платежу з
16.02.2013 року по 31.01.2014 року підлягають
задоволенню в заявленій сумі 686,34 грн.

Відповідно до п. 3.8 договору у разі, якщо
на дату сплати орендної плати
заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
Орендар також сплачує штраф у розмірі
10% суми заборгованості.

На підставі п. 3.8 договору позивачем
нараховано та пред'явлено до стягнення
з відповідача штраф в розмірі 1255,07 грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 Цивільного
кодексу України позивач просить
стягнути з відповідача 3% річних в сумі
235,94 грн. за період прострочки платежу з
16.02.2013 року по 31.01.2014 року та 162,49 грн.
інфляційних нарахувань за період з
16.02.2013 року по 31.01.2014 року.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Доказів своєчасної сплати
орендної плати, як і належних та
достатніх доказів, що спростовують
вищевказані обставини, відповідач не
надав.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю в сумі 18754,21 грн., а
саме з відповідача підлягає стягненню
12550,74 грн. орендної плати, 3863,63 грн.
компенсації за сплачений земельний
податок, 686,34 грн. пені, 1255,07 грн. штрафу,
235,94 грн. 3% річних та 162,49 грн.
інфляційних нарахувань.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позов, не приймаються судом
до уваги, виходячи з наступного.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
Господарського кодексу України.
Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231
Господарського кодексу України. В
інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 Цивільного
кодексу України, коли сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Одночасне стягнення з
учасника господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу
України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.
(Така позиція викладена в постановах
Верхового суду України від 09.04.12 у
справі №20/246-108, від 27.04.12 у справі
№06/5026/1052/2011). Як вже зазначалося,
матеріалами справи підтверджено, що
сторони в спірному контракті
передбачили господарсько-правову
відповідальність за порушення умов
договору у вигляді сплати неустойки -
пені та штрафу, що є одним видом
відповідальності.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та
з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відтак, судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, покладається на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
інформація про рахунок відсутня) на
користь Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Чернігів (вул. Любченка, 19, м.
Чернігів, ідентифікаційний код 08351733,
р/р 0169 в УДК в Чернігівській
області, МФО 853592) 12550,74 грн. орендної
плати, 3863,63 грн. компенсації за
сплачений земельний податок, 686,34 грн.
пені, 1255,07 грн. штрафу, 235,94 грн. 3% річних
та 162,49 грн. інфляційних нарахувань.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
інформація про рахунок відсутня) до
державного бюджету (р/р 3002,
отримувач - УДКСУ у м. Чернігові
Державний бюджет, МФО 853592,
ідентифікаційний код 38054398, Банк -
ГУДКСУ у Чернігівській області,
призначення платежу: „Судовий збір,
код 03500068 пункт 2.1", код бюджетної
класифікації 22030001) 1827 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.02.2014 року.

Суддя
Ж.В. Блохіна