ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" лютого 2014 р.Справа № 922/255/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бобринецький завод
продтоварів", м. Бобринець до
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Україна - Рибсервіс",
м. Харків про визнання недійсним
свідоцтва на знак для товарів та послуг
за участю представників сторін:

позивача - Мележик Л.Г., довіреність від
12 червня 2013 року

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бобринецький завод
продтоварів", м. Бобринець звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить суд визнати недійсним
свідоцтво на знак для товарів та послуг
№ 134145, зареєстрованого в державному
реєстрі свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг 25 січня 2011 року,
виданого на ім'я відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна - Рибсервіс",
м. Харків.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідно до умов
договору № 10/05-1 від 10 травня 2007 року,
здійснював виробництво продукції на
замовлення відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Україна -
Рибсервіс", м. Харків та фактично
виконував роботу по фасуванню та
виготовленню продукції на своїх
потужностях іх матеріалів та сировини
відповідача. Ознайомившись наприкінці
2013 року з Свідоцтвом на знак для
товарів та послуг № 134145,
зареєстрованим 25 січня 2011 року, виданим
на ім'я відповідача, позивач вважає, що
дане свідоцтво не відповідає умовам
Закону України "Про охорону прав на
знак для товарів і послуг" та, на думку
позивача, підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 лютого 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/255/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 17 лютого 2014 року.

В призначене судове засідання 17 лютого
2014 року з'явився представник позивача,
проте жодних витребуваних судом
документів не надав, причин
невиконання вимог суду не повідомив.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся ухвалою
суду, яка направлена на адресу
відповідача, зазначену у позовній
заяві (61166, м. Харків, вул.
Новгородська,11).

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку про
необхідність залишення позову без
розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 22 ГПК
сторони, зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження сіх обставин
справи.

Відповідно до пункту 5 статті 81
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд залишає
позов без розгляду, якщо позивач,
зокрема, без поважних причин не подав
витребувані господарським судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 лютого 2014
року було зобов'язано позивача надати
до суду: докази справляння судового
збору у встановленому законом порядку
та розмірі; оригінали документів,
доданих до позовної заяви, надати для
огляду в судовому засіданні; належним
чином завірені довідки про назви та
номери рахунків сторін у кредитних
установах, документальне та нормативне
обґрунтування позовних вимог, довідку
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
позивача станом на час розгляду справи.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Частиною другою
названої статті встановлені ставки
судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", ставка
судового збору за подання позовної
заяви немайнового характеру становить
1 розмір мінімальної заробітної плати.

Оскільки позов про визнання недійсним
свідоцтва на знак для товарів та послуг
є позовом немайнового характеру,
позивач мав сплатити 1 218,00 грн. судового
збору.

Однак, в порушення вимог суду,
позивачем не було надано належних
доказів оплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

У відповідності до приписів Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" за № 7
від 21.02.13 р., у разі неподання доказів
оплати судового збору, суд у залежності
від конкретних обставин справи може,
зокрема, залишити позов без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
81 названого Кодексу.

Крім того, позивачем не виконана вимога
суду про надання для огляду в судовому
засіданні оригіналів документів,
доданих до позовної заяви.

Пунктом 2 ст. 57 ГПК України встановлено,
що до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
обставини, викладені у позовній заяві.

Згідно приписів ст. 36 ГПК України, а
також аналогічного за змістом пункту 2.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", подані сторонами
копії документів, виготовлені з
використанням технічних засобів
(фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності). Якщо подані
копії документів, у тому числі
виготовлені з використанням технічних
засобів, викликають сумніви,
господарський суд може витребувати
оригінали цих документів, у тому числі
для огляду в судовому засіданні з
наступним поверненням цих оригіналів
особі, яка їх подала.

Проте, позивач до матеріалів позовної
заяви надав копії документів, які
належним чином не засвідчені, а тому не
можуть вважатися судом належними
доказами у справі; оригінали цих
документів, як вже було зазначено вище,
не були надані позивачем для огляду в
судовому засіданні.

Також, позивач не надав до матеріалів
справи а ні документального та
нормативного обґрунтування позовних
вимог, а ні довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців позивача
станом на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 81 ГПК України господарський суд
залишає позов без розгляду, якщо
позивач без поважних причин не подав
витребувані господарським судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору, або представник позивача не
з'явився на виклик у засідання
господарського суду і його нез'явлення
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що позивач не надав
витребуваних судом документів,
подальше вирішення спору без них є
неможливим, суд дійшов до висновку про
залишення даного позову без розгляду.

Також суд вважає за необхідне
роз'яснити, що відповідно до ст. 81
Господарського процесуального кодексу
України залишення судом позову без
розгляду не позбавляє позивача права
знову звернутись з ним до
господарського суду в загальному
порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
22, 33, 34, 36, п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/255/14