ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

27 лютого 2014 року Справа № 913/235/14

Провадження № 14/913/235/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк", місто Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
смт. Хрустальне, місто
Красний Луч Луганської області

про стягнення 18 805грн. 53 коп.

Суддя господарського суду Луганської
області Лісовицький Є.А.

Секретар судового засідання Гаращук
В.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Бочаров Д.М., довіреність
№ 3244-О від 03.09.2013;

від відповідача - ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_3 виданий Краснолуцьким МВ УМВС
України в Луганській області 22.04.1996.

До початку слухання справи по суті не
заявлено вимогу про фіксування
судового процесу з допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, у зв'язку з чим відповідно до ст.
ст. 4-4, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України таке
фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: Позивачем заявлено вимогу
про стягнення з Відповідача
заборгованості за Договором
банківського обслуговування б/н від
26.03.2013, який складається з підписаної
заявки про відкриття поточного
рахунку, відповідно до умов якої
Відповідач приєднався до "Умов та
правил надання банківських послуг",
Тарифів Банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті www/privatbank.ua, у
загальному розмірі 18805 грн. 53 коп., з
яких:

- 17000,00 грн. - основна заборгованість за
кредитом;

- 1717,27 грн. - заборгованість за
відсотками за користування кредитом;

- 88,26 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань.

Від відповідача через канцелярію суду
10.02.2014 надійшла заява та клопотання, у
яких відповідач визнає позовні вимоги
та просить суд надати йому розстрочку
на виконання рішення на рік по 1567,20 грн.
щомісячно.

Заяву та клопотання разом із доданими
до них документами долучено до
матеріалів справи у судовому засіданні
10.02.2014.

Від представника позивача надійшло
письмове пояснення по справі разом із
витребуваними судом документами, яке
судом розглянуто у судовому засіданні
27.02.2014 та долучено до матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено з матеріалів справи, 26
березня 2013 року Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт,
Відповідач) підписано заяву про
відкриття поточного рахунку,
відповідно до умов якої Відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг", Тарифів Банку, що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
www/privatbank.ua, які разом із Заявою
складають Договір банківського
обслуговування б/н від 26.03.2013 (Договір)
та взяв на себе зобов'язання виконувати
умови Договору.

Відповідно до Договору Відповідачу
було відкрито поточний рахунок НОМЕР_4
і встановлено кредитний ліміт в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронна зв'язку.

У Заяві "Про відкриття поточного
рахунку та картки зі зразками підписів
і відбитка печатки" поданої до банку
Відповідачем 05.12.2011 відзначено:
"підписавши цю заяву, погоджуюсь із
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, у тому числі з
Умовами та Правилами обслуговування за
Розрахунковими картками (що розміщені
на сайті банку http://privatbank.ua,
http://сlient-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які
разом із цією заявою та карткою зі
зразками підписів і відбитка печатки
складають договір банківського
обслуговування".

Банком по Заяві Відповідача "Про
відкриття поточного рахунку та картки
зі зразками підписів і відбитка
печатки" поданої до банку 05.12.2011 було
відкрито рахунки 25.12.2011.

Умови обслуговування кредитних
лімітів на поточних рахунках
корпоративних клієнтів врегульовані п.
3.18 Умов та Правил обслуговування за
розрахунковими картками, де у п. 3.18.1.1
визначено, що кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення оборотних коштів і
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту.
Техніко-економічне обґрунтування
кредиту - фінансування поточної
діяльності. Про розмір Ліміту Банк
повідомляє Клієнта на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку Банку і
Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет
клієнт банк, sms-повідомлення або інших).
Банк здійснює обслуговування Ліміту
Клієнта, що полягає у проведенні його
платежів понад залишок коштів на
поточному рахунку Клієнта, при
наявності вільних грошових ресурсів,
за рахунок кредитних коштів в межах
Ліміту, шляхом дебетування поточного
рахунку. При цьому утворюється
дебетове сальдо.

Згідно з п. 3.18.1.3 Умов та тарифів надання
банківських послуг кредит надається в
обмін на зобов'язання Клієнта з
повернення кредиту, сплаті відсотків
та винагороди.

Пункт 3.18.1.8 Умов встановлює, що
проведення платежів Клієнта у порядку
кредитного ліміту, проводиться Банком
протягом одного року з моменту
підписання угоди приєднання Клієнта до
"Умов і правил надання банківських
послуг" (або у формі "Заяви відкриття
поточного рахунку та картки із
зразками підписів і відбитка печатки"
або у авторизації кредитної угоди в
системах клієнт - банк / інтернет клієнт
- банк, або у формі паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.18.1.6 Умов, ліміт може
бути змінений в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
Банку. Підписавши Угоду, Клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
Ліміту проводиться Банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення Клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт
-банк, інтернет - клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Згідно розділу Умов 3.18.4 пунктів 3.18.4.1 та
3.18.4.1.1 за користування кредитом в
період з дати виникнення дебетового
сальдо на поточному рахунку Клієнта
при закритті банківського дня Клієнт
виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка). За період користування
кредитом з моменту виникнення
дебетового сальдо до дати обнулення
дебетового сальдо в одну з дат з
наступного 20-го до 25-го числа місяця
(надалі - "період, в який дебетове сальдо
підлягає обнуленню"), розрахунок
процентів здійснюється за процентною
ставкою в розмірі, 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 % річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню ( п. 3.18.4.1.2 Умов).

Відповідно до п. 3.18.4.1.3 Умов, у випадку
непогашення кредиту протягом 90 днів з
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
починаючи з 91-го дня після дати
закінчення періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнуленню, кредит
вважається простроченим, а грошові
зобов'язання Клієнта щодо погашення
заборгованості вважаються порушеними.
При порушенні Клієнтом будь-якого з
грошового зобов'язання Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48 (сорок вісім) %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
Банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
Банківських послуг, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі 0,1315 % від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня ( п. 3.18.4.1.4
Умов ).

Відповідно до п. 3.18.4.9 Умов, розрахунок
відсотків за користування кредитом
проводиться щодня, починаючи з моменту
утворення на поточному рахунку
дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводяться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими ( п. 3.18.1.8
Умов.).

Згідно п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має право
при порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань, передбаченого "Умовами,
змінити умови кредитування - вимагати
від Клієнта строкового повернення
кредиту, сплати відсотків за його
користування, виконання інших
зобов'язань за кредитом в повному
обсязі.

Пунктом 3.18.5.1 Умов встановлено, що при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1,
3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення
кредиту, передбачених п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5,
3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

З пункту 3.18.5.4 Умов вбачається, що
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3,18.5.3,
здійснюється протягом 3 (Трьох) років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.18.6.1. Умов передбачено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (
або у формі "Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки із
зразками підписів і відбитка печатки"
або у формі авторизації кредитної
угоди в системах клієнт - банк /
інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі ) та /або з моменту надання
Клієнтом розрахункових документів на
використання коштів у рамках
кредитного Ліміту в межах зазначених у
них сум, і діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Свої зобов'язання за договором Позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт у розмірі
15000,00 грн., а з 19.06.2013 кредитний ліміт
збільшено до 17000,00 грн., про що свідчить
виписка по рахунку НОМЕР_4 та
підтверджено наданими суду
меморіальними ордерами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач
зазначив, що Відповідачем своєчасно не
виконано взяті на себе зобов'язання за
Договором банківського
обслуговування, в результаті чого, за
Відповідачем виникла заборгованість у
загальному розмірі 18805 грн. 53 коп., з
яких:

- 17000,00 грн. - основна заборгованість за
кредитом;

- 1717,27 грн. - заборгованість за
відсотками за користування кредитом;

- 88,26 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань.

Позивачем 13.12.2013 на адресу Відповідача
було надіслано претензію
№ 30325LGK2S0ЕМ від 02.12.2013 з вимогою
погасити заборгованість за Кредитним
договором.

Відповідач відповіді на претензію не
надав та заборгованість не погасив, у
зв'язку з чим, Позивач звернувся до
господарського суду Луганської
області із позовною заявою, якою
просить суд стягнути з Відповідача на
свою користь заборгованість за
Договором банківського обслуговування
№ б/н від 26.03.2013.

Оцінивши обставини справи у їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, статтею 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язань не допускається,
крім випадків, передбачених законом.
(ч.7 ст.193).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
При цьому, договір є обов'язковим для
виконання сторонами своїх зобов'язань,
про що свідчить вимоги ст.629 цього ж
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
підписана Відповідачем заява про
відкриття поточного рахунку,
відповідно до умов якої Відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг", Тарифів Банку, що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
www/privatbank.ua, які разом із Заявою та
карткою зі зразками підписів і
відбитка печатки складають договір
банківського обслуговування (Договір
б/н від 26.03.2013), у зв'язку з чим між
сторонами виникли кредитні відносини.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського
кодексу України кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

У відповідності до ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони;
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку; правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
/сторонами/.

Правила та Умови є публічною офертою,
що містять умови та правила надання
послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву Банк та клієнт
приєднуються і зобов'язуються
виконувати умови, викладені в Умовах та
Правилах надання банківських послуг,
тобто уклали відповідний договір,
який містить умови щодо надання
кредиту.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовилися; укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис" -
Електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний цифровий підпис не може
бути визнаний недійсним лише через те,
що він має електронну форму.

Відповідно до норм діючого
законодавства, кредитний договір, є
одним з видів позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відношень встановленим по
кредитному договору застосовуються
положення параграфа 1 глави 71
Цивільного кодексу України (ст.ст.
1046-1053), якщо інше не встановлене цим
параграфом та не випливає з положень
кредитного договору.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України
передбачено, що Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності із ст. 193
Господарського кодексу України та
умовами укладеного кредитного
договору, кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язань. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених Господарським кодексом,
іншими законами або договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач прийняв на себе зобов'язання за
Договором банківського обслуговування
№ б/н від 26.03.2013 та виконав ці
зобов'язання у повному обсязі надавши
Відповідачу кредитний ліміт в розмірі
17000,00 грн., а Відповідачем, в порушення
умов договору, не здійснено повернення
наданих йому коштів.

Відповідач зобов'язання за Договором
банківського обслуговування не
виконав та доказів оплати кредиту не
надав.

Отже, факт порушення Відповідачем
договірних зобов'язань судом
встановлений та по суті не оспорений.

За таких підстав позовні вимоги про
стягнення з Відповідача основної
заборгованості за договором у розмірі
17000 грн. 00 коп. обґрунтовані та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Щодо стягнення з відповідача
заборгованості за відсотками у розмірі
1717,27 грн. за період з 27.06.2013 по 17.12.2013 та
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у розмірі 88,26
грн. за період з 03.06.2013 по 20.06.2013 і з 02.07.2013
по 17.12.2013, слід зазначити наступне.

Як було зазначено раніше, при не
обнуленні дебетового сальдо в одну з
дат періоду, в якому дебетове сальдо
підлягає обнуленню, протягом 90 днів з
останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню ( п. 3.18.4.1.2 Умов).

Крім того, згідно п. 3.18.4.1.3 Умов та
правил надання банківських послуг, при
порушенні Клієнтом будь-якого з
грошового зобов'язання Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48 (сорок вісім) %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості.

Відповідно до п. 3.18.4.9 Умов, розрахунок
відсотків за користування кредитом
проводиться щодня, починаючи з моменту
утворення на поточному рахунку
дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводяться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

Також, пунктом 3.18.5.1 Умов встановлено,
що при порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1,
3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення
кредиту, передбачених п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5,
3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549
зазначеного кодексу неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання.

Частинами 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України передбачено, що предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу
України, боржник, який не повернув
своєчасно кредитні кошти, зобов'язаний
сплатити кредитору неустойку.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

З огляду на зазначені норми
законодавства та вказані пункти Умов
та тарифів надання банківських послуг,
заявлені позивачем вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за відсотками у розмірі
1717,27 грн. за період з 27.06.2013 по 17.12.2013 та
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у розмірі 88,26
грн. за період з 03.06.2013 по 20.06.2013 і з 02.07.2013
по 17.12.2013 обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, та теж підлягають
задоволенню.

Відповідач просить суд розстрочити
виконання рішення строком на рік
рівними частинами по 1567,20 грн.
щомісячно.

Позивач заперечував проти надання
відповідачеві розстрочки.

Суд вважає клопотання відповідача про
надання розстрочки виконання рішення
таким, що не підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Господарський суд на підставі статті 121
Господарського процесуального кодексу
України має право за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Вирішуючи питання про надання
розстрочки виконання рішення, суд
враховує матеріальні інтереси сторін,
їх фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, а також можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк.

До таких обставин, зокрема, відносяться
матеріально-правові факти щодо
фінансового стану сторін, а також інші
обставини, що заслуговують на увагу.

В силу статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

Відповідач посилається на важкий
фінансовий стан.

Згідно з п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" підставою
для розстрочки можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Із зазначених положень випливає, що
розстрочка виконання судового рішення
можлива лише у виняткових випадках, за
наявності доказів, що встановлюють
обставини, які ускладнюють або роблять
неможливим виконання рішення.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що в розумінні ст. 121 ГПК
України, при вирішенні питання про
надання розстрочки виконання судового
рішення на певний строк господарський
суд повинен враховувати можливі
негативні наслідки для боржника при
виконанні рішення у встановлений строк
чи попередньо встановленим способом,
але перш за все повинен враховувати
такі ж наслідки і для стягувача при
затримці виконання рішення та не
допускати їх настання.

Отже, при вирішенні питання щодо
можливої доцільності надання
розстрочки виконання судового рішення
судом враховуються матеріальні
інтереси обох сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що обставини, наведені відповідачем в
обґрунтування необхідності надати
розстрочку виконання рішення не є
винятковими та такими, що роблять
неможливим виконання рішення суду.
Скрутне матеріальне становище не
звільняє відповідача від обов`язку
виконувати рішення суду.

З огляду на зазначене, заява
відповідача про розстрочку виконання
рішення суду та клопотання,
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного позовні вимоги
слід задовольнити у повному обсязі та
стягнути з Відповідача на користь
Позивача заборгованості за Договором
банківського обслуговування б/н від
26.03.2013, який складається з підписаної
заявки про відкриття поточного
рахунку, відповідно до умов якої
Відповідач приєднався до "Умов та
правил надання банківських послуг",
Тарифів Банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті www/privatbank.ua, у
загальному розмірі 18805 грн. 53 коп., з
яких: 17000,00 грн. - основна
заборгованість за кредитом; 1717,27 грн. -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом; 88,26 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до статей 49 Господарського
процесуального кодексу України судом
покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82, 84 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд Луганської області -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, смт. Хрустальне про
стягнення 18 805грн. 53 коп. задовольнити у
повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер фізичної особи:
НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" (вул. Набережна
Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, ) заборгованості у
загальному розмірі 18805 грн. 53 коп., з
яких: 17000,00 грн. - основна заборгованість
за кредитом; 1717,27 грн. - заборгованість
за відсотками за користування
кредитом; 88,26 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань і витрати на
сплачений судовий збір у розмірі 1827
грн. 00 коп.

Видати наказ позивачу після набрання
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 27 лютого 2014 року
було оголошено лише вступну і
резолютивну частину рішення. Дане
рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
кодексу України.

Дата підписання рішення 03 березня 2014
року.

Суддя
Є.А.Лісовицький