ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.Справа № 922/5043/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк
Т.О.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_2, м. Біла Церква
до ФОП ОСОБА_3, м. Харків про стягнення
коштів за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4 за дов.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2, м. Біла Церква звернувся до
господарського суду із позовом до ФОП
ОСОБА_3, м. Харків про стягнення
інфляційних та 3% річних на загальну
суму 40 399,99 грн. нарахованих у зв'язку із
невиконанням рішення господарського
суду від 04.02.2008 року у справі №05/430-07.

Представник позивача позов підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився, до суду
повернулась ухвала про порушення
провадження у справі, направлена на
адресу відповідача, з відміткою пошти:
"зі спливом терміну зберігання."

Відповідно до роз'яснень, викладених
Вищим господарським судом у
інформаційному листі №01-8/482 від
13.08.2008р. до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, в зазначеному
інформаційному листі викладено й
правову позицію, згідно з якою
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку про належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
судового засідання.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 04.02.2008 року по
справі №05/430-07 позовні вимоги фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 задоволено у
повному обсязі та стягнуто з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3
заборгованість по оплаті отриманого
товару за договором № 18/1
купівлі-продажу від 02.03.07 р. в сумі 71000,00
грн., державне мито в сумі 710,00 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
118,00 грн.

15.02.2008 року на виконання рішення суду
від 04.02.2008 року був виданий відповідний
наказ.

24.07.2008 року позивачем подано заяву про
відкриття виконавчого провадження до
ДВС Московського р-ну м.Харкова (вх. 7416
від 24.07.2008 року), копія міститься в
матеріалах справи.

31.10.2008 року постановою ДВС Московського
р-ну м.Харкова було накладено арешт на
майно боржника.

Однак, протягом зазначеного періоду і
на даний час, відповідачем не було
зроблено жодних дій для проведення
розрахунків з позивачем за рішенням
суду.

Станом на дату звернення до суду,
згідно довідок наданих Московським
ВДВС ХМУЮ від 16.08.2012 року та 20.08.2012 року,
у відповідача відсутні кошти на
рахунках для проведення розрахунків з
позивачем.

Таким чином, рішення господарського
суду Харківської області від 04.02.2008р. по
справі №05/430-07, що звернено до
виконання, до теперішнього часу не
виконано, боржник прострочив виконання
грошового зобов'язання, користується
належними кредитору коштами, в
добровільному порядку борг не погасив.
Внаслідок інфляційних процесів
грошова одиниця знецінилась за цей
період, і законом встановлено обов'язок
боржника відшкодувати збитки від
знецінення коштів за період
прострочення виконання зобов'язання.

Обов'язок боржника відшкодувати
кредитору причинені інфляцією збитки з
нарахуванням процентів річних,
випливає з вимог ст. 625 ЦК України. При
цьому, застосування положень частини
другої названої статті не передбачає
наявність вини боржника, оскільки
згідно частини першої цієї ж статті
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Такі підстави передбачені, зокрема,
частиною другою статті 625 ЦК України,
згідно з якою боржник, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. При цьому,
передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Згідно ст. 598 ЦК України, зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Згідно зі статтями 598-609 ЦК України
рішення суду про стягнення боргу не є
підставою для припинення грошового
зобов'язання. Обставини, які б свідчили
про припинення грошового зобов'язання
відповідача на підставі договору чи
глави 50 ЦК України, відсутні.

Саме лише прийняття господарським
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум.

Таким чином, якщо судове рішення про
стягнення з боржника коштів фактично
не виконано, кредитор вправі вимагати
стягнення з нього в судовому порядку
сум інфляційних нарахувань та
процентів річних аж до повного
виконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
40399,99 грн., з яких: 30 009,52 грн. інфляційні
за період з 01.03.2008 року по 31.12.2012 року та
10 390,47 грн. 3% річних за період з 01.03.2008
року по 31.12.2012 року обґрунтовані,
відповідають вимогам чинного
законодавства України та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 22,
33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 ідентифікаційний код
НОМЕР_1, п/р НОМЕР_3 в Харківському
відділенні „Укрексімбанк" м. Харкова,
МФО 351618) на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (09113, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2) - 30 009,52
грн. інфляційних за період з 01.03.2008 року
по 31.12.2012 року та 10 390,47 грн. 3% річних за
період з 01.03.2008 року по 31.12.2012 року,
судовий збір в сумі 1 720,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 31.01.2014 р.

Суддя Прохоров С.А.

справа №922/5043/13