ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 р.
Справа № 914/340/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Прокурора Залізничного
району м.Львова в інтересах держави в
особі Львівської міської ради в особі
Львівського комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго», м.Львів.

до відповідача Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства фірми «Едельвейс»,
м.Рава-Руська, Жовківського району,
Львівської області.

про стягнення 6 555,22 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури Леонтьєва Н.Т. -
старший прокурор прокуратури м. Львова
(посвідчення №005508 від 24.09.2012р.);

від позивача Охріменко В.В. - начальник
юридичного відділу (довіреність від
02.01.2013р. №10-01).

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді, клопотання про
технічну фіксацію судового процесу від
сторін не надходили. В судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Суть спору: Прокурором Залізничного
району м.Львова подано позов в
інтересах держави в особі Львівської
міської ради в особі Львівського
комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго» до Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства фірми «Едельвейс» про
стягнення 6 555,22 грн. з яких 6 521,11 грн.
основного боргу, 20,60 грн. пені,
8,76 інфляційних нарахувань та 4,75 грн. 3%
річних.

Ухвалою суду від 04.02.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 19.02.2014р.

Представники прокуратури та позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали повністю, просили позов
задоволити з підстав викладених у
позовній заяві.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, вимог ухвали суду не
виконав, поважності причин неявки
представника та невиконання вимог
ухвали суду не повідомив.

Станом на 19.02.2014р. на адресу суду від
відповідача не надходили документи,
які витребовувались від нього ухвалою
суду про порушення провадження у
справі, в тому числі не було подано
жодних клопотань чи заяв.

Факт надсилання на адресу відповідача
ухвали про порушення провадження у
справі підтверджується реєстром суду
№102 на відправлення рекомендованої з
повідомленням кореспонденції за
04.02.2014р., що узгоджується з позицією
узгоджується з позицією Вищого
господарського суду України
викладеною у третьому абзаці п.п. 3.9.1
п.п. 3.9 п.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011р. №18 із змінами та доповненнями.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони
покладається обов'язок доводити їх
вимоги чи заперечення.

Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України,
сторони мають рівні процесуальні
можливості у захисті їхніх
процесуальних прав і законних
інтересів, у наданні доказів, заявленні
клопотань та здійсненні інших
процесуальних прав.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

З врахуванням належного повідомлення
про час та місце проведення судового
розгляду усіх сторін, судом
забезпечено сторонам рівні
процесуальні можливості у захисті
їхніх процесуальних прав і законних
інтересів, у наданні доказів та
здійсненні інших процесуальних прав, з
врахуванням наведеного, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
у справі матеріалами, яких достатньо
для встановлення обставин та вирішення
спору по суті, згідно ст.75 ГПК України .

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників прокуратури
та позивача, оцінивши зібрані докази,
суд, -

встановив:

01.01.2011р. між Приватним
торговельно-посередницьким малим
підприємством фірмою «Едельвейс»
(покупець) та Львівським комунальним
підприємством
«Залізничнетеплоенерго»
(енергопостачальна організація) було
укладено договір №47 про про постачання
теплової енергії в гарячій воді.

За цим договором енергопостачальна
організація бере на себе зобов»язання
постачати покупцеві теплову енергію в
гарячій воді в потрібних йому обсягах,
а покупець зобов»язується отримувати
та оплачувати одержану теплову енергію
за встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором
(п.1.1. договору).

Згідно п.2.1. теплова енергія
постачається покупцеві в обсягах
згідно з додатком 1 до цього договору у
вигляді гарячої води на такі потреби:
опалення та вентиляцію - в період
опалювального сезону; гаряче
водопостачання - протягом року згідно з
графіком, затвердженим органами
місцевої влади.

Відповідно до п.6.3. договору покупець
зобов»язується проводити оплату за
теплову енергію шляхом перерахування
коштів платіжним дорученням в термін
до 15 числа звітного місяця в розмірі 100%
вартості договірної величини
споживання в цьому місяці. Договірна
величина споживання встановлена
сторонами у додатку №1 до цього
договору. Остаточний розрахунок за
спожиту теплову енергію проводиться
покупцем згідно рахунку
енергопостачальної організації на
протязі 5 операційних днів з дня
надання рахунку. Покупець одержує
рахунок у енергопостачальної
організації в день надання ним
письмового звіту про фактично
використану теплову енергію, в терміни
обумовлені даним договором. В рахунку
вказується оплата покупцем платежу в
розрахунковому періоді.

Позивач свої зобов»язання виконав
повністю, поставив теплову енергію,
однак всупереч умовам договору
відповідач за період з 01.10.2013р. по
01.01.2014р. розрахунки не провів, внаслідок
чого утворилась заборгованість в сумі 6
521,11 грн.

У зв»язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов»язань, на
підставі п.7.2.3. договору йому
нараховано 20,60 грн. пені, крім того на
підставі ст.625 ЦК України нараховано 8,76
грн. інфляційних втрат та 4,75 грн. 3%
річних.

Відтак прокурор та позивач просять
стягнути з відповідача 6 555,22 грн. з яких
6 521,11 грн. основного боргу,
20,60 грн. пені, 8,76 інфляційних нарахувань
та 4,75 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України
визначено, що відповідно до ст.6 цього
Кодексу сторони є вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ч.1 ст.265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно розпорядження міського голови
№ 430 від 27.08.2012р. термін початку
опалювального сезону 2013-2014р.р. для всіх
категорій споживачів починається з
01.10.2013р.

Так, на виконання вищевказаного
розпорядження між позивачем та
відповідачем було підписано 01.10.2013р.
акт № 163 про подачу теплоносія з 01.10.2013р.
у приміщення за адресою: м.Львів,
вул.Городоцька, 212 та 02.10.2013р. підписано
акт № 215 про подачу теплоносія за
адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 218.

Позивач на виконання умов укладеного
між сторонами договору поставив
відповідачу теплову енергію у
приміщення, що знаходяться за адресою:
м.Львів, вул.Городоцька, 218 та м.Львів,
вул.Городоцька, 212.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не оплатив спожиті послуги
в строки передбачені п.6.3. договору,
відтак борг за період з 01.10.2013р. по
01.01.2014р. становить 6 521,11 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідач доказів погашення
заборгованості не подав, проти позову
не заперечив, тому суд враховуючи
вищенаведені норми Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України дійшов висновку про те, що
вимоги прокурора та позивача про
стягнення боргу в сумі 6 521,11 грн. є
обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно позивачем правомірно
нараховано відповідачу інфляційні
втрати на загальну суму 8,76 грн. та три
проценти річних на загальну суму 4,75
грн., які підлягають стягненню.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондуються із приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

В п.7.2.3. договору сторони передбачили,
що у разі несвоєчасного виконання
розрахунків за теплову енергію
покупець несе відповідальність -
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення.

Відтак, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню згідно
поданого ним розрахунку 20,60 грн. пені.

Суд, заслухавши пояснення
представників прокуратури та
позивача, оглянувши та дослідивши
докази у справі та оцінивши їх в
сукупності, дійшов висновку, що позов
документально обґрунтований та
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

Відповідач на спростування правової
позиції позивача, викладеної у
позовній заяві, доказів сплати спірної
суми заборгованості, яка є предметом
стягнення у даній справі не подав,
обставини, покладені в основу
заявлених позовних вимог у даній
справі не спростовував.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За умовами ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір відповідно до вимог ст.49
ГПК України слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 549, 610-612, 625, 627-629
ЦК України, ст.ст. 174, 193, 265, 275 ГК України,
ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства Фірма "Едельвейс" (80316,
Львівська область, Жовківський район,
м.Рава-Руська, вул.Калнишевського, 5; р/р
7 в ПЛФ ВАТ «Кредобанк», МФО 325365,
) на користь Львівського
комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго» (79054, м.Львів,
вул.С.Петлюри, 4а, р/р 9713 в АТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805,
) 6 521,11 грн. основного боргу,
20,60 грн. пені, 8,76
інфляційних нарахувань та 4,75 грн. 3%
річних.

3. Стягнути з Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства Фірма "Едельвейс" (80316,
Львівська область, Жовківський район,
м.Рава-Руська, вул.Калнишевського, 5; р/р
7 в ПЛФ ВАТ «Кредобанк», МФО 325365,
) в дохід Державного
бюджету України судовий збір в сумі
1827,00 грн.

4. Накази видати згідно вимог ст.116 ГПК
України, після набрання рішенням суду
законної сили.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

6. Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення виготовлено
21.02.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.