номер провадження справи 35/57/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2014
Справа № 908/3779/13

Суддя господарського суду Запорізької
області Топчій О.А.

при секретарі Маюровій Ю.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Цецик І.М., довіреність №7
від 09.01.2014р.

від відповідача: Сосніна Л.І.,
довіреність № 1511 від 15.01.13р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова Аграрна
Компанія", м. Київ

до Державного підприємства "Дослідне
господарство "Відродження"
Національної академії аграрних наук
України, Мелітопольський район,
Запорізька область

про стягнення заборгованості за
форвардним контрактом №ФК 01/09-11-02 від
01.09.2011р.

ВСТАНОВИВ:

19.11.2013р. до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
звернулося Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгова Аграрна
Компанія" з позовом до Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Відродження" Національної академії
аграрних наук України про стягнення
заборгованості за форвардним
контрактом №ФК 01/09-11-02 від 01.09.2011р.

Позивач обґрунтовуючи свій позов
посилається на те що, 01.09.2011р. між
Державним підприємством "Дослідне
господарство "Відродження"
Національної академії аграрних наук
України та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгова Аграрна
Компанія" укладено форвардний контракт
№ К 01/09-11-02. Відповідно до умов даного
договору продавець зобов'язується
виростити власними силами та передати
покупцю у власність базовий
актив-господарську продукцію (озимі)
урожаю 2012р., у номенклатурі, кількості
та за цінами, вказаними у цьому
контракті, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити його у кількості,
строки та за ціною, передбаченими в
контракті. Станом на 14.11.2013р. в
порушення умов форвардного контракту
№ К 01/09-11-02 від 01.09.2011р. відповідач
поставку товару не здійснив та
ухиляється від повернення суми
попередньої оплати і надання відповіді
на обґрунтовані вимоги, в зв'язку з чим
позивач звернувся до суду та просить
суд стягнути з відповідача суму
основного боргу у розмірі 7 629573, 68 грн.,
штраф у розмірі 100% вартості оплаченого,
але непоставленого товару, що
становить 7 629 573, 68 грн., суми трьох
відсотків річних від простроченої суми
у розмірі 10033, 41 грн., а також сплачену
суму судового збору.

19.11.2013р. автоматизованою системою
документообігу господарського суду
здійснено розподіл справ між суддями
та визначено позовну заяву до розгляду
судді Топчій О.А.

Ухвалою від 19.11.2013р. судом порушено
провадження у справі № 908/3779/13 та
присвоєно вищевказаній справі номер
провадження 35/57/13. У сторін витребувані
документи, які необхідні для
всебічного та об'єктивного розгляду і
вирішення справи по суті, судове
засідання призначено на 10.12.2013р. о/об 14
год. 30 хв.

03.12.2013р. через канцелярію
господарського суду Запорізької
області представником відповідача
було надано клопотання, в якому
останній просить суд перенести розгляд
справи на інший день в зв'язку із
відрядженням уповноваженого
представника.

09.12.2013р. на адресу господарського суду
Запорізької області від представника
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи № 908/3779/13 у
зв'язку з проведенням сторонами
переговорів щодо можливого підписання
мирової угоди.

Ухвалою суду від 10.12.2013р. розгляд справи
відкладено на 15.01.2014р.

У судовому засіданні 15.01.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги викладені в позовній
заяві та просив суд задовольнити позов
в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання 15.01.2014р. не з'явився, проте
13.01.2014р. надав до суду клопотання, в
якому просив суд відкласти розгляд
справи та продовжити строк розгляду
справи по суті для мирного
врегулювання спору та підписання
мирової угоди.

Ухвалою суду від 15.01.2014р.
клопотання відповідача було
задоволено, строк розгляду спору
продовжено на п'ятнадцять днів, розгляд
справи відкладено на 04.02.2014р.

31.01.2014р. через канцелярію
господарського суду від відповідача
надійшов відзив, відповідно до якого
останній вважає, що позовні вимоги не
можуть бути задоволені в повному
обсязі. Відповідач зазначає, що сума
основного боргу складає 6622279,56 грн. -
відповідно до акту звірки взаємних
розрахунків станом на 27.09.2013р., а тому
сума 3% річних повинна вираховуватися
саме із цієї суми та складати 8708,80 грн.
Відповідач вважає, що штраф,
нарахований у розмірі 100% від вартості
непоставленого товару не відповідає
вимогам чинного законодавства, а тому
задоволенню не підлягає. Відповідач
просить для стягнення неустойки
(штрафу) застосувати строк позовної
давності. Крім того, відповідач просить
надати відстрочку виконання рішення на
два роки.

31.01.2014р. через канцелярію
господарського суду відповідач подав
заяву про застосування строку позовної
давності до стягнення суми штрафу за
форвардним контрактом, відповідно до
якої останній вважає, що стягнення
неустойки (штрафу) повинно бути
застосовано від дня, коли продавець
дізнався або міг довідатись про
порушення свого права. Оскільки
сторони домовились, що поставка товару
повинна відбутися до 15 серпня 2012р., то
вже з 16 серпня 2012р. виконання
зобов'язання було прострочено, що дало
змогу позивачу застосувати штрафні
санкції. Оскільки позивач вчасно не
скористався своїм правом, то,
враховуючи строк позовної давності для
стягнення неустойки (штрафу)
визначений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України як
спеціальний строк, що складає один рік,
в цій частині в позові слід відмовити.

04.02.2014р. через канцелярію
господарського суду позивачем надані
додаткові письмові заперечення щодо
надання відстрочки виконання рішення
суду згідно до яких позивач повідомляє,
що його фінансовий стан є скрутним,
оскільки невиконання відповідачем
зобов'язань щодо постачання товару
унеможливили для нього здійснення
розрахунків з іншими контрагентами,
які звернулися до суду та вимагають
сплатити заборгованість. На підставі
викладено, а також, враховуючи те, що
при наданні відстрочки виконання
рішення, суд повинен враховувати
матеріальні інтереси обох сторін,
позивач просить відмовити в
задоволенні клопотання відповідача
щодо відстрочки виконання рішення.

В судовому засіданні 04.02.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі,
зазначивши, що в акті звірки взаємних
розрахунків станом на 11.12.2013р.
відображений грошовий стан кожного із
підприємств за кількома видами
зобов'язань. Відносно договору № ФК
01/09-11-02 від 01.09.2011р., стягнення за яким є
предметом даного спору, заборгованість
відповідача перед позивачем складає
7629573,68 грн. Представник позивача
наполягає, що акт звірки взаємних
розрахунків є лише документом, що
відображає фінансові зобов'язання
підприємств, але не є документом, що
зараховує зустрічні вимоги одного
підприємства перед іншим. А тому,
заборгованість ДП "Дослідне
господарство "Відродження"
Національної академії аграрних наук
України перед ТОВ "Торгова Аграрна
Компанія" за договором № ФК 01/09-11-02 від
01.09.2011р. складає 7629573,68 грн., які позивач
й просить стягнути. Крім того,
представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що стягнення
штрафних санкцій передбачено умовами
договору, який підписано
представниками обох сторін та
скріплені печатками, та є чинним. Що
стосується посилань відповідача на
існування форс - мажорних обставин, то
самий лише висновок ТППУ від 29.11.2013р.
про форс - мажорні обставини не є
підставою про звільнення від сплати
шрафу, оскільки умовами договору
передбачений обов'язок відповідача в
короткий термін, але не пізніше 5 днів,
повідомити іншу сторону про настання
та припинення обставин, які
перешкоджають виконанню договірних
зобов'язань, що відповідачем зроблено
не було. Тому позивач просить також
стягнути з відповідача 7629573,68 грн.
штрафу, 10033,41 грн. 3 % річних та судовий
збір в розмірі 68820 грн. Також позивач
просить відмовити в задоволенні
клопотання відповідача про надання
відстрочки виконання рішення на два
роки.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечив на підставах, викладених в
відзиві на позов. Просить задовольнити
вимоги позивача частково, стягнувши
6622279,56 грн. та 3% річних в сумі 8708,80 грн.
Застосувати строк позовної давності в
один рік до суми штрафу на підставі п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України та надати
відстрочку виконання рішення на два
роки.

Справа розглядалася із
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу, а саме
програмно-апаратного комплексу
"Оберіг"

В судовому засіданні 04.02.2014 р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступне.

01.09.2011 року між ТОВ «ТД «Торгова Аграрна
Компанія» (далі - Покупець) та ДПДГ
«Відродження» НААНУ (далі - Продавець)
укладено форвардний контракт № ФК
01/09-11-02.

Пунктом 1.1 контракту сторони
домовились, що продавець
зобов'язується виростити власними
силами та передати покупцю у власність
базовий актив - сільськогосподарську
продукцію (озимі) урожаю 2012 року, у
номенклатурі, кількості та за цінами,
сказаними в контракті, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
його у кількості, строки та за ціною,
передбаченою контрактом.

Відповідно до додаткових угод №1, 2
сторонами переглянуто вартість
базового активу (в сторону збільшення).

Згідно п.3.2.1. вказаного контракту строк
поставки встановлений до 15.08.2012 р.

Поставка вважається здійсненою в
момент підписання уповноваженим
представником покупця видаткової
накладної на товар на базі поставки
відповідно до умов п. 3.1 цього контракту
(п. 3.3 контракту).

Відповідно до п. 5.1 контракту оплата
вартості товару проводиться покупцем
на умовах попередньої оплати траншами
за погодженням сторін у строк до 31
грудня 2012р.

Як вбачається з платіжних доручень,
доданих до матеріалів справи,
позивачем в якості оплати за пшеницю,
ячмінь, згідно договору № ФК 01/09-11-02, в
період з листопада 2011р. по листопад 2012р.
було перераховано 7 629 573,68 грн. (а.с. 19 -
73).

Вказане перерахування відображено в
акті звірки взаємних розрахунків та не
заперечується відповідачем.

Таким чином, позивач виконав умови
договору в повному обсязі,
перерахувавши 7629573,68 грн. в якості
попередньої оплати вартості товару
відповідно до умов контракту № ФК
№01/09-11-02 від 01.09.2011 р.

Проте відповідач свої зобов'язання за
форвардним контрактом № ФК №01/09-11-02 від
01.09.2011 р. не виконав, товар не поставив.

Відповідно до частини 1 статті 15
Цивільного кодексу України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до статті 11
Цивільного кодексу України є, зокрема,
договори.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК
України).

Як визначено частиною 1 статті 181
Господарського кодексу України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язаний вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (виконати роботу, передати
майно, сплатити гроші, тощо), або
утримуватися від певних дій, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконати його обов'язку.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Пунктом 9.10 договору сторони
домовились, що якщо продавець, який
одержав від покупця суму попередньої
оплати товару не передав покупцеві
товар у встановлений цим контрактом
строк, і прострочення поставки складає
більше ніж три робочих дні, то покупець
має право за власним вибором вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

В зв'язку з невиконанням відповідачем
умов договору, щодо поставки товару,
відповідно до вказаного пункту
контракту, позивачем 14.10.2013р. на адресу
відповідача була направлена вимога
вих.. № 14/10/13-07, в якій позивач вимагав
добровільного повернення 7629573,68 грн.
протягом трьох календарних днів з
моменту отримання вказаної вимоги та
попереджав, що у випадку неповернення
суми попередньої оплати він буде
змушений звернутися до суду і в цьому
випадку будуть нараховані штрафні
санкції та витрати щодо сплати
судового збору.

Проте відповідач на вимогу позивача не
відреагував, кошти попередньої оплати
не перерахував, що змусило позивача
звернутися до суду.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Сума боргу підтверджується наявними в
матеріалах справи платіжними
дорученнями, крім того, сторонами
станом на 11.12.2013р. підписано акт звірки
взаємних розрахунків, в якому
зазначено, що кінцеве сальдо по
договору № ФК 01/09-11-02 становить 7 629 573,68
грн. - заборгованість ДПДГ
«Відродження» НААНУ перед ТОВ «ТД
«Торгова Аграрна Компанія». Даний акт
скріплений печатками підприємств.

Посилання відповідача на те, що його
заборгованість перед позивачем
становить 6622279,56 грн. - і це зазначено в
акті звірки станом на 11.12.2013 р. (а.с. 98) як
кінцеве сальдо, судом не приймаються,
оскільки в даному акті звірки
відображені фінансові зобов'язання
сторін за декількома договорами. За
договором № ФК 01/09-11-02 в колонці дебет
за даними ТОВ «ТД «Торгова Аграрна
Компанія» міститься сума
заборгованості в розмірі 7 629 573,68 грн.,
така ж сума міститься в колонці кредит
за даними ДПДГ «Відродження» НААНУ.

Доказів проведення платіжних операцій
щодо повернення зазначеної
заборгованості в матеріалах справи
відсутні. Належних документів або
доказів на те, що вказана
заборгованість була зменшена до 6622279,56
грн. - як результат взаємозаліку або
взаєморозрахунків сторонами суду не
надано.

Таким чином, сума заборгованості в
розмірі 7 629 573,68 грн. підтверджується
належними та допустимими доказами, які
наявні в матеріалах справи,
документально не спростована
відповідачем, а тому підлягає
стягненню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки (ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 9.1 форвардного
контракту № ФК №01/09-11-02 від 01.09.2011 р. у
разі невиконання (неналежного
виконання) або затримки виконання
будь-якої з вимог контракту сторони
несуть відповідальність згідно із
чинним законодавством України.

Пунктом 9.2 контракту сторони визначили,
що за невиконання продавцем умов
контракту щодо обсягів поставки, ним
сплачується штраф у розмірі 100%
вартості недопоставленого товару.

Враховуючи, що відповідачем не
виконані умови контракту, щодо
поставки товару, позивачем застосовані
штрафні санкції та нараховано штраф в
розмірі 7629573,68 грн.

Заперечення відповідача, що розмір
штрафних санкцій чітко визначений ст.
231 Господарського кодексу України та
повинен складати 0,1 відсоток вартості
товарів, з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семі відсотків, судом не приймається,
оскільки виходячи з приписів ч. 2 ст. 231
Господарського кодексу України
зазначені розміри штрафів
застосовуються лише в тих випадках,
коли законом або договором розмірів
штрафних санкцій не встановлено. Крім
того, зазначену норму слід
застосовувати у системній єдності з
положенням ч. 1 вказаної статті: якщо
законом імперативно визначено розмір
штрафних санкцій за певні порушення,
сторони в договорі не можуть його
змінити.

В даному випадку, чинним
законодавством імперативно не
встановлений розмір штрафних санкцій,
сторони обумовили розмір штрафних
санкцій в договорі, а тому позивач
правомірно пред'являє вимоги щодо
стягнення санкцій у розмірі 7 629 573,68
грн.

Проте, пунктом 1 ст. 233 Господарського
кодексу закріплено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509
Цивільного кодексу України загальними
засадами цивільного законодавства та,
водночас, засадами на яких має
ґрунтуватися зобов'язання між
сторонами є добросовісність,
розумність і справедливість.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлює, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Пунктом 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймаючи рішення у виняткових
випадках має право зменшувати розмір
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 118 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» встановлено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК) господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи, що відповідач є державним
сільськогосподарським суб'єктом
підприємницької діяльності, в якого
відсутні державні дотації, а також
скрутне матеріальне становище
останнього, яке виникло в результаті
зниження врожаю через несприятливі
погодні умови, які визнані Торгово -
промисловою палатою України форс -
мажорними обставинами, що призвело до
збитковості виробництва, а також
приймаючи до уваги, що дані обставини
виникли не з вини відповідача та не є
наслідком навмисний дій останнього,
суд зменшує розмір штрафу до 1000000 грн.

Суд відмовляє в заяві відповідача про
застосування строку позовної давності
до стягнення суми штрафу, оскільки в
договорі сторони домовились, що в разі
неотримання товару в строки,
передбачені договором, покупець має
право за власним вибором вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати (п.
9.10 контракту).

Оскільки, умовами контракту сторони
чітко не визначили строк повернення
попередньої оплати за товар, то строк
позовної давності про стягнення штрафу
починається з дня пред'явлення вимоги
про повернення попередньої оплати за
товар, відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України.

Таким чином строк позовної давності не
сплинув

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В зв'язку з не поставкою відповідачем
товару, неповерненням суми попередньої
оплати, позивачем нараховані 3% річних
в сумі 10033,41 грн.

Нараховані позивачем 3% річних
перевірено судом, відповідають діючому
законодавству, а тому підлягають
задоволенню.

Розглянувши заяву та додані до неї
документи про надання відстрочки
виконання рішення строком на два роки
суд зазначає наступне.

Відповідач зазначає, складні погодні
умови (посуха та спека) протягом 2012/2013
р.р. завдали йому серйозних збитків та
не дали можливості зібрати очікуваного
врожаю, що призвело до збитковості
виробництва. Просить відстрочити
виконання рішення на два роки.

В той же час, позивач заперечує проти
надання відстрочки зазначаючи, що у
випадку надання відповідачу вказаної
відстрочки позивач опиниться у
скрутному фінансовому становищі.

Постановою Пленуму Вищого
Господарського суду від 17.10.2012 року № 9
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» зазначено, що підставою
для відстрочки виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
вказаних заходів, ця стаття не вимагає
і господарський суд законодавчо не
обмежений будь - якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 83 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим суд має право відстрочити
або розстрочити виконання судового
рішення.

Розглянувши клопотання,
проаналізувавши доводи сторін,
враховуючи скрутне матеріальне
становище відповідача, яке виникло в
результаті зниження врожайності
взагалі та врожаю пшениці зокрема
через несприятливі погодні умови
протягом 2012/2013 р.р., які визнані Торгово
- промисловою палатою України форс -
мажорними обставинами, та те що
відбулося збільшення нормативної
грошової оцінки землі на 75,6%, що також
стало для відповідача додатковим
фінансовим навантаженням, а також те,
що відповідач є державним
підприємством, яке не отримує
державних дотацій, а також враховуючи
матеріальні інтереси та фінансовий
стан позивача, суд вважає за можливе
клопотання відповідача задовольнити
частково та відстрочити виконання
рішення до 31.12.2014р.

Згідно з ст. ст. 22, 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на обґрунтування своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Таким чином, вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 7 629 573,68 грн.
суми попередньої оплати, 3% річних в
сумі 10033,41 грн. суд вважає законними,
обґрунтованими, документально
підтвердженими, а тому такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі. Вимоги позивача стосовно
стягнення штрафу задовольняються
частково - в сумі 1000000 грн. Відстрочити
виконання рішення до 31.12.2014р.

Судові витрати у відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача,
оскільки спір доведений до суду з його
вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Відродження" Національної академії
аграрних наук України 72331 Запорізька
область, Мелітопольський район, селище
Відродження, вул. Горького, 34 (Розрахунковий рахунок № 3889
в ПАТ «Індекс-Банк» м. Київ МФО 300614;
розрахунковий рахунок №2 в
Запорізькій обласній дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль» МФО 313827;
розрахунковий рахунок № 7675 в
філії ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя
МФО 313355; розрахунковий рахунок
№1307 в АТ «Райффайзен Банк Аваль»
МФО 380805; розрахунковий рахунок
№7407 в АТ «Райффайзен Банк Аваль»
МФО 380805) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгова
Аграрна Компанія» Код
(розрахунковий рахунок №6255 в
банку ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) суму
основної заборгованості в розмірі 7629573
(сім мільйонів шістсот двадцять дев'ять
тисяч п'ятсот сімдесят три) грн. 68 коп.,
1000000 (один мільйон) грн. штрафу, три
процента річних у розмірі 10033 (десять
тисяч тридцять три) грн. 41 коп. та 68 820
(шістдесят вісім тисяч вісімсот
двадцять) грн. судового збору. Видати
наказ.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Заяву відповідача про відстрочку
виконання рішення суду задовольнити
частково - відстрочити виконання
рішення до 31.12.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку для подання
апеляційної скарги з моменту
оформлення та підписання повного
тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано,
згідно із вимогами ст. 84 ГПК України
10.02.2014 р.

Суддя
О.А. Топчій