донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

19.02.2014 р.
справа №908/4048/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Т.М. КолядкосуддівБойченко
К.І. , Скакуна О.А. за участю
представників сторін: від
позивача:Хижня Л.Є. - за довіреністю, від
відповідача:Ткаченко М.В. - за
довіреністю, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргуТовариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Славутич", с.Білоріцьке Запорізької
області на рішення господарського
суду Запорізької області від09.01.2014
року по справі№908/4048/13 (Алейникова Т.Г.)
за позовомПублічного акціонерного
товариства "Пологівський
олійноекстракційний завод", м.Пологи
Запорізької області доТовариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Славутич", с.Білоріцьке Запорізької
областіпростягнення 540 838,45 грн.

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Запорізький області
(суддя Алейникова Т.Г.) рішенням від
09.01.2014р. задовольнив позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Пологівський олійноекстракційний
завод», м.Пологи Запорізької області
(далі - ПАТ «Пологівський
олійноекстракційний завод») до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Славутич», с.Білоріцьке Запорізької
області (далі - ТОВ «Агрофірма
«Славутич») та стягнув грошові кошти у
розмірі 522523,70грн., неустойку за
невиконання зобов'язань з поставки
соняшника у розмірі 18315,15грн. та судовий
збір у розмірі 10817,00грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій рішення
господарського суду Запорізької
області від 09.01.2014р. по справі №908/4048/13
просить скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ПАТ «Пологівський
олійноекстракційний завод» відмовити
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог заявник в
апеляційній скарзі посилається на те,
що судом першої інстанції не було
прийнято клопотання про зупинення
провадження у справі від 09.01.2014р. до
розгляду по суті справи №908/12/14 за
позовом ТОВ «Агрофірма «Славутич» до
ПАТ «Пологівський олійноекстракційний
завод» про визнання договору поставки
недійсним.

Крім того, апелянт зазначає, що судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, а саме, суд
вімовляючи у прийнятті до матеріалів
справи висновків ТПП України про
наявність форс-мажорних обставин,
зазначив, що ці документи не
приймаються в якості доказу через те,
що посуха не є надзвичайною та
невідворотною обставиною та висновки
ТПП не відповідають дійсності, а
зазначені в висновках обставини не
передбачені в договорі в якості
обставин непереборної сили.

З врахуванням викладеного заявник
вважає, що суд неправомірно стягнув з
відповідача неустойку, оскільки
порушення зобов'язання сталося
внаслідок обставин непереборної сили.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.02.2014р. зазначив, що рішення
господарського суду Запорізької
області від 09.01.2014р. по справі №908/4048/13
вважає законним та обґрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судовому
засіданні 19.02.2014р. доводи апеляційної
скарги підтримав. Крім того, заявив
усне клопотання про залучення до
матеріалів справи документів, доданих
до апеляційної скарги. У задоволені
вказаного клопотання апеляційним
судом відмовлено, оскільки заявник не
обґрунтував відповідно до ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України неможливість подання цих
документів суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.

У зв'язку з вказаним, документи, додані
до апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма
«Славутич», підлягають поверненню
заявнику.

Відповідно до ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

ПАТ «Пологівський олійноекстракційний
завод» звернулось до господарського
суду Запорізької області з позовом про
стягнення з ТОВ «Агрофірма «Славутич»
грошових коштів у розмірі 522523,70грн. та
неустойки у розмірі 18315,15грн. за
невиконання зобов'язань з поставки
соняшника, з посиланням на порушення
відповідачем умов договору №827/2 від
17.04.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.04.2012р. між ТОВ «Агрофірма «Славутич»
(Постачальник) та ПАТ «Пологівський
олійноекстракційний завод» (Покупець)
укладено договір № 827/2 (далі - Договір),
за яким постачальник зобов'язується
поставити в обумовлений Договором
строк соняшник врожаю 2012 року в
заліковій вазі у кількості 470,000
(чотириста сімдесят) тонн +/- 5,0
(плюс/мінус п'ять) відсотків від цієї
кількості за вибором Покупця, надалі за
текстом «Зерно», а Покупець
зобов'язується прийняти Зерно та
сплатити Постачальнику його вартість.
(п.1.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.2 Договору (в
редакції додаткової угоди від 21.08.2013р.)
соняшник повинен бути поставлений
відповідачем у строк до 31.10.2013р.
включно.

Згідно з пунктом 7.2 Договору позивач
зобов'язався здійснити попередню
оплату вартості соняшнику,
перерахувавши на розрахунковий
рахунок відповідача грошові кошти у
розмірі 822500, 00 грн.

Згідно пункту 8.3 Договору (в редакції
додаткової угоди від 20.09.2012р.), у разі
порушення відповідачем своїх
зобов'язань щодо поставки соняшнику, а
саме поставки соняшнику у меншій
кількості, ніж зазначено в п. 1.1
Договору, він повинен за письмовою
вимогою позивача повернути позивачу
грошові кошти, отримані в якості
попередньої оплати за недопоставлений
соняшник. При цьому розмір коштів, що
підлягають поверненню позивачу
дорівнює вартості непоставленого
(недопоставленого) відповідачем
соняшнику.

Відповідно до п.11.2 Договір набуває
чинності з дня його підписання
уповноваженими представниками сторін,
скріплення їх підписів печатками та
діє до 31 (тридцять першого) жовтня 2012
року включно. Після підписання
Договору всі попередні переговори
вважаються недійсними. Закінчення
строку дії Договору не звільняє
Сторони від виконання тих зобов'язань,
які залишилися не виконаними.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав зобов'язання щодо
попередньої оплати вартості соняшника,
перерахувавши на розрахунковий
рахунок відповідача грошові кошти у
розмірі 822500, 00 грн., що підтверджується
випискою по банківському рахунку ПАТ
«Пологівський ОЕЗ», відкритому в ПАТ
«ОТП Банк», згідно якої з поточного
рахунку позивача на поточний рахунок
відповідача 19.04.2012р. було перераховано
грошові кошти у розмірі 822500, 00 грн. з
урахуванням податку на додану вартість
(а.с. 18-19).

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що на
виконання умов Договору відповідач
виконав свої зобов'язання з поставки
соняшнику лише частково, поставивши
позивачу соняшник у кількості 87, 899 тонн
загальною вартістю 299976, 70 грн., що
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, а саме,
щодо поставки соняшнику у заліковій
вазі у кількості 20,538 тонн вартістю 88 313,
32 грн. - додатковою угодою до Договору
від 20.09.2012р., актом зниження ціни між
позивачем та відповідачем за Договором
від 30.09.2012 р., актом приймання - передачі
від 30.09.2012 р., накладною № 83 від 30.09.2012 р.,
товарно - транспортною накладною від
26.09.2012 р.; щодо поставки соняшнику у
заліковій вазі у кількості 28, 862 тонн
вартістю 108594, 78 грн. - додатковою угодою
до Договору від 01.10.2012 р., актом зниження
ціни між позивачем та відповідачем за
Договором від 31.10.2012 р., актом приймання
- передачі від 31.10.2012 р., накладною № 97
від 31.10.2012 р., товарно - транспортними
накладними від 02.10.2012 р., від 12.10.2012 р.;
щодо поставки соняшнику у заліковій
вазі у кількості 38, 499 тонн вартістю 103068,
60 грн. - додатковою угодою до Договору
від 21.08.2013 р., актом зниження ціни між
позивачем та відповідачем за Договором
від 30.09.2013 р., актом приймання -
передачі від 30.09.2013 р., накладною № 108
від 30.09.2013 р., товарно - транспортними
накладними від 21.08.2013 р. від 23.08.2013 р.
(а.с.30-40, 44-50).

Таким чином, позивач звернувся до суду
з позовом про повернення решти
передоплати в розмірі 522523,30грн.
відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України та
неустойки за невиконання зобов'язання
з поставки соняшнику відповідно до ч.1
ст.230, ч.4 ст.231 ГК України та п.3 ч.1 ст.611 ЦК
України.

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного
кодексу України та частини 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Відповідно до ст.525 ЦК України та ч. 7
ст.193 ГК України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України у
покупця виникає право вимагати
повернення передоплати або її частини
лише у разі, якщо продавець у
встановлений строк не передав товар.

Отже, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції та позивачем
щодо стягнення попередньої оплати
товару у розмірі 522523,30грн., оскільки
відповідач не поставив позивачу у
встановлений Договором строк соняшник
в обсязі, передбаченому Договором.

Також, позивачем була заявлена до
стягнення неустойка в розмірі 18315,15грн.
за невиконання відповідачем
зобов'язань за Договором щодо поставки
соняшнику у кількості 122,101 тонн у
заліковій вазі.

Така відповідальність за порушення
Постачальником зобов"язань з поставки
зерна передбачена п. 8.3 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 4 ст. 231
Господарського кодексу України та п. 3
ч. 1 ст.611 Цивільного кодексу України у
разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) зобов'язання
учасник господарських відносин, який
порушив правила здійснення
господарської діяльності, повинен
сплатити учаснику господарських
відносин, законні права чи інтереси
якого порушено, неустойку у
передбаченому Договором розмірі.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк/термін його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк/термін
(ч. 1 ст.530 ЦК України).

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо стягнення
неустойки у розмірі 18315,15грн.

Також, посилання апелянта на те, що суд
першої інстанції відмовив у долучені
до матеріалів справи висновків ТПП
України про наявність форс-мажорних
обставин апеляційний суд не бере до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази заявлення
відповідного клопотання.

Доводи заявника апеляційної скарги про
те, що судом неправомірно стягнуто
неустойку, оскільки порушення
зобов'язання сталося внаслідок
обставин непереборної сили, не
підтверджено матеріалами справи.

Згідно умов Договору сторони
передбачили, що у разі неможливості
виконання (належного виконання)
стороною зобов'язань за Договором в
результаті настання для неї
надзвичайних та невідворотних
обставин (непереборної сили), а саме:
повені, землетрусу, паводку, диверсії,
військових дій, ця сторона
звільняється від відповідальності за
таке невиконання (неналежне виконання)
зобов'язань за Договором (п.9.1.
Договору). Тому посилання відповідача в
апеляційній скарзі на наявність таких
форс-мажорних обставин, як посуха та
промерзання грунту, є безпідставним,
оскільки зазначені явища сторони не
включили до форс-мажорних обставин.

Відповідно до п.9.2 Договору
передбачено, що належним доказом
наявності у сторони непереборної сили
будуть вважатись довідки, що видаються
регіональною торгово-промисловою
палатою (за місцезнаходженням сторони,
у якої настали зазначені обставини).

Як свідчать матеріали справи
(вимога-претензія Позивача № 3416/04 від
11.11.2013р., відповідь на неї № 82 від
19.11.2013р.) сторони додатковою угодою від
30.11.2012р. перенесли строк виконання
зобов"язань з поставки соняшника на 2013
рік.

Доказів погодження пропозиції
відповідача перенести розрахунок до
30.07.2014р. у зв"язку з неможливістю
поставити соняшник урожаю 2013 року,
викладеної у відповіді на
вимогу-претензію № 82 від 19.11.2013р.,
відповідачем суду не надано (а.с.54).

Посилання заявника апеляційної скарги
на необхідність зупинення провадження
у справі №908/4048/13 у зв'язку з тим, що
господарським судом Запорізької
області було порушено справу №908/12/14 за
позовом ТОВ «Агрофірма «Славутич» до
ПАТ «Пологівський олійноекстракційний
завод» про визнання договору поставки
недійсним є необґрунтованими, оскільки
матеріали справи такого клопотання
відповідача не містять.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів апеляційного суду дійшла
висновку, що апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Славутич» задоволенню не підлягає, а
рішення господарського суду
Запорізької області від 09.01.2014р. у
справі №908/4048/13 підлягає залишенню без
змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, - Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Славутич», с.Білоріцьке Запорізької
області залишити без задоволення, а
рішення господарського суду
Запорізької області від 09.01.2014р. у
справі № 908/4048/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: К.І. Бойченко

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5
г/с Запорізької обл.