м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/666/14 13.02.14

За позовом Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»

До Громадської організації
Оперативно-рятувальна служба

Про стягнення 56 554,54 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

Від позивача Цимбаліст В.В. - по
дов. № 155/1/11-02 від 08.01.2014

Від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» про
стягнення з Громадської організації
Оперативно-рятувальна служба 56 554,54 грн.
боргу по орендній платі за період з
01.09.2012 по 09.12.2013, який виник внаслідок
неналежного виконання взятих на себе
останнім зобов'язань згідно договору
оренди нерухомого майна (будівель,
споруд, приміщень) № 5/1934 від 17.10.2001.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 порушено провадження у
справі № 910/666/14 та призначено її до
розгляду на 13.02.2014.

Позивач в судовому засіданні 13.02.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 13.02.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 21.01.2014 не
виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
оскільки

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвалу
суду від 21.01.2014 було надіслано
відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме : м. Київ, вул.
Жилянська, 26-А, яка згідно витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на 27.01.2014 є місцезнаходженням
відповідача.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Суд приходить до висновку, що наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для вирішення справи по суті
без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 13.02.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
від імені та в інтересах
територіальних громад права суб'єкта
комунальної власності здійснюють
відповідні ради.

Пункт 2.2.5 Статуту Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» одним з
предметів діяльності позивача
визначає передачу нежитлового фонду в
користування на договірних засадах з
дозволу власника або уповноваженого
ним органу, здійснення контролю за
виконанням договорів оренди нежилих
приміщень.

Відповідно до Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» об'єктом оренди є нерухоме майно
(будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4
Закону) орендодавцями є органи,
уповноважені органами місцевого
самоврядування, управляти нерухомим
майном, яке перебуває у комунальній
власності (ст. 5 Закону).

17.10.2001 між Комунальним підприємство
«Київжитлоспецексплуатація»
(орендодавець) та
Оперативно-рятувальною службою м.
Києва (орендар) було укладено договір
оренди нерухомого майна (будівель,
споруд, приміщень) № 5/1934 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
орендодавець на підставі рішення
Київської міської ради № 295/1272 від
27.04.2001 передав, а орендар прийняв в
оренду нежиле приміщення, далі - об'єкт
оренди, що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Жилянська, 26-А, загальною
площею 385,40 кв. м. для розміщення
підрозділів.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг
оренди за період з 01.09.2012 по 09.12.2013, в
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 56 554,54 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що
орендодавець зобов'язаний не пізніше
3-х днів з моменту підписання договору
оренди передати, а орендар прийняти по
акту приймання-передачі об'єкт оренди.

Згідно акту приймання-передачі від
27.04.2001 позивач передав, а відповідач
прийняв в орендне користування нежиле
приміщення за адресою м. Київ, вул.
Жилянська, 26-А, загальною площею 385,4 кв.
м.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 6.2. договору строк дії
останнього було встановлено з 27.04.2001 по
27.04.2004.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» строки внесення
орендної плати визначаються у
договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України з наймача справляється
плата, за користування майном, розмір,
якої встановлюється договором оренди.

Згідно п. 1.3. договору за користування
орендованим приміщенням орендар
сплачує орендодавцю орендну плату,
місячний розмір якої на момент початку
дії договору становить з 27.04.2001 до 05.07.2001
- 1 351,34 грн. та з 05.07.2001 - 3 133,24 грн.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається з
урахуванням індексу інфляції за
поточний місяць.

Податок на додану вартість сплачується
орендарями окремо від орендної плати у
розмірах та порядку, встановленому
чинним законодавством України.

Пунктом 6.3. договору встановлено, що
після закінчення строку дії договору
орендоване приміщення має бути
звільненим і передано орендодавцю за
актом. За час фактичного користування
об'єктом оренди після припинення дії
договору до передачі приміщення за
актом, орендар зобов'язаний внести
плату за користування приміщенням в
розмірі орендної плати.

Отже, умовами договору передбачено, що
зобов'язання орендаря по сплаті
орендних платежів припиняються лише
по поверненню орендованого приміщення
за актом.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.04.2011 у справі № 7/50 позов
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
задоволено та виселено
Оперативно-рятувальну службу м. Києва з
нежитлового приміщення площею 385,40 кв.
м., яке знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Жилянська, 26-А шляхом передачі
вказаного приміщення Комунальному
підприємству
«Київжитлоспецексплуатація».

10.12.2013 державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві при примусовому
виконанні наказу Господарського суду
міста Києва від 10.05.2011 у справі № 7/50
складено акт про те, що приміщення
передані Комунальному підприємству
«Київжитлоспецексплуатація» та
рішення суду фактично повністю
виконано.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу
України визначає, що плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно п. 1.4. договору орендна плата
сплачується орендарем незалежно від
наслідків господарської діяльності
орендаря щомісячно не пізніше 10 числа
поточного місяця на рахунок
орендодавця.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Всупереч вищеназваному договірному
зобов'язанню відповідач не виконав
своїх обов'язків в частинні внесення
плати за оренду нежитлового
приміщення, в результаті чого виникла
заборгованість за період з 01.09.2012 по
09.12.2013, яка за обґрунтованими
розрахунками позивача становить 56 554,54
грн.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» однією із істотних умов
договору оренди та основним обов'язком
орендаря є сплата орендних платежів з
урахуванням індексу інфляції.

Статтею 18 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
визначається, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Згідно п. 2.3. договору орендар
зобов'язався вносити орендні платежі
своєчасно і в повному обсязі, незалежно
від наслідків господарської
діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Таким чином, відповідач фактично
користувався нежилим приміщенням у
визначений позивачем період, а тому
зобов'язаний згідно п. 6.3. договору та ч.
5. ст. 762 Цивільного кодексу України,
сплачувати за таке користування оренду
плату.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості зі сплати орендної
плати у розмірі 56 554,54 грн. є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, вимоги
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації
Оперативно-рятувальна служба (м. Київ,
вул. Жилянська, 26-А, ) на
користь Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» (м. Київ,
вул. Володимирська, 51-А, )
56 554 (п'ятдесят шість тисяч п'ятсот
п'ятдесят чотири) грн. 54 коп. боргу по
орендній платі, 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 17.02.2014.

Суддя
В.В.Сівакова