м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державного підприємства
"Конотопський авіаремонтний завод
до Державного агентства резерву
про стягнення 3 543,32 грн.
Суддя Митрохіна
Представники сторін:
Від позивача Колесников І.Г. дов.
№1301 від 13.05.2013р.
Від відповідача Солдатов Є.Г. дов.
№472/0/4-13 від 11.02.2013р.
справи:
Позивач - Державне підприємство
"Конотопський авіаремонтний завод
«Авіакон» звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Державного агентства резерву України
про стягнення з останнього
заборгованості за договором про
відповідальне зберігання матеріальних
цінностей мобілізаційного резерву
№10/1/211-06 від 10.02.2006 у розмірі 3 543,32 грн.,
крім того просив судові витрати у
розмірі 1 720,50 грн. також покласти на
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності оплати послуг за
зберігання цінностей, згідно умов
Договору відповідального зберігання
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву №10/1/211-06.
Позивач також просить покласти на
відповідача судові витрати, пов'язані з
розглядом даної справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 порушено провадження у
справи на 23.12.2013.
У судовому засіданні 23.12.2013
оголошувалась перерва до 20.01.2014.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
провадження судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.01.2014 суддя Пукшин Л.Г.
провадження та призначила судове
засідання на 10.02.2014.
У зв'язку з виходом судді Митрохіної
А.В. з лікарняного, розпорядженням
Голови Господарського суду міста Києва
для розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 суддя Митрохіна А.В.
Представник позивача у судове
засідання 10.02.2014 з'явився, надав
пояснення по праві та повністю
підтримав вимоги, викладені у позовній
Представник відповідача в судове
засідання 10.02.2014 з'явився, надав
пояснення по справі, заперечував проти
визнання позовних вимог, вимоги ухвали
суду про порушення провадження у
Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
У судовому засіданні 10.02.2014 судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -
10 лютого 2006 року між Державним
комітетом з державного матеріального
резерву (далі - Комітет, Відповідач) та
Державним підприємством Міністерства
оборони України «Конотопський
авіаремонтний завод «Авіакон» (далі -
Зберігач, Позивач) було укладено
договір відповідального зберігання
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву №10/1/211-06 (далі -
На виконання Указу Президента України
від 09.12.2010 року №1085/2010 «Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади» було проведено
реорганізацію Державного комітету
України з державного матеріального
резерву шляхом перетворення в Державне
агентство резерву України. Відповідно
до п.5 цього Указу Державне агентство
резерву України є правонаступником
Державного комітету України з
державного матеріального резерву.
Згідно наказу Державного концерну
«Укроборонпром» від 26.03.2012 року №144
змінено найменування Державного
підприємства Міністерства оборони
України «Конотопський авіаремонтний
завод «Авіакон» на Державне
підприємство "Конотопський
авіаремонтний завод «Авіакон»
Державне підприємство "Конотопський
авіаремонтний завод «Авіакон»,
відповідно до свого статуту, є
правонаступником всіх майнових та
немайнових прав та обов'язків
Державного підприємства Міністерства
оборони України «Конотопський
авіаремонтний завод «Авіакон».
Відповідно до п. 1.2 Договору Комітет
передає, а Зберігач приймає на
відповідальне зберігання цінності
згідно з специфікацією (затвердженою
номенклатурою) у кількості та за
вартістю згідно з актом форми №1.
Передбачені цим договором форми актів
затверджуються Комітетом.
Зі слів Позивача на виконання умов
Договору Відповідач передав йому на
зберігання цінності згідно з
затвердженою номенклатурою у
кількості та за вартістю згідно з актом
форми №1
Додатковою угодою №5 до Договору
№10/1/211-06 від 10.02.2006, було визначено, що
річний розмір коштів на відшкодування
витрат зберігача на утримання
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву в межах
кошторису на 2012 рік в сумі 3 574,06 грн. в
тому числі ПДВ 595,68 грн. Оплата яких
здійснюється на підставі актів
виконаних робіт. Сторони встановлюють,
що умови даної додаткової угоди
застосовуються до відносин, які
виникли до моменту її підписання і
діють з 01.01.2012 до 31.12.2012. Усі інші умови
договору №10/1/211-06 від 10.02.2006 залишаються
Сторони погодили що Комітет
зобов'язаний відшкодовувати Зберігачу
витрати на зберігання цінностей у
межах бюджетних асигнувань,
передбачених на ці цілі. (п. 3.1 Договору).
Факт виконання Позивачем умов договору
підтверджується підписаними
повноважними представниками сторін
актами виконаних робіт по зберіганню
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву:
-за І півріччя 2012 року на суму 1 163,42 грн.,
в тому числі - 193,90 грн. ПДВ.;
-за ІІ півріччя 2012 року на суму 1 181,62
грн., в тому числі - 196,94 грн. ПДВ.;
-за І півріччя 2013 року на суму 1 198,28 грн.,
в тому числі - 199,71 грн. ПДВ.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах зазвичай
Згідно з чч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна
сторона має вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. За ч.
1 ст. 193 ГК України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Зазначене також кореспондується зі ст.
526 Цивільного кодексу України, де
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зі слів Позивача Відповідач не виконав
свої зобов'язання щодо оплати послуг
щодо зберігання цінностей, у зв'язку з
чим у нього виникла заборгованість за
Договором у розмірі 3 543,32 грн.
З метою досудового врегулювання спору
26.09.2013 Позивач звернувся до Відповідача
з претензією №2540 з вимогою про оплату
наданих послуг, згідно умов Договору, у
сумі 3 543,32 грн.
Проте, Відповідач зазначену претензію
залишив без відповіді та належного
Також Позивач зазначав, що направляв
супровідний лист №3718 від 24.12.2013 з актом
звірки взаємних розрахунків у двох
примірниках від 24.12.2013, на
підтвердженого зазначеного надав
копію фіскального чеку №3347 від 25.12.2013.
Відповідач 1 примірник зазначеного
акту звірки взаємних розрахунків в 10
денний термін не повернув.
Жодною із сторін не заперечується той
факт, що передані відповідачем
матеріальні цінності у зазначений
період зберігались Позивачем.
Матеріалами справи підтверджено, що на
момент винесення рішення Відповідач не
виконав свої зобов'язання щодо повної
та своєчасної оплати за надані послуги,
у зв'язку з чим у нього є заборгованість
за Договором у розмірі 3 543,32 грн.
Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Таким чином, враховуючи те, що
Відповідач не довів суду належними і
допустимими доказами належного
виконання ним своїх зобов'язань, отже
суд дійшов висновку, що вимога Позивача
про стягнення з Відповідача 3 543,32 грн.
заборгованості відповідно до
договору відповідального зберігання
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву №10/1/211-06 від
10.02.2006 правомірна та підлягає
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 23.03.2012р. "Про судове рішення" рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
при задоволенні позову стягнення
судового збору покладається на
За таких обставин, на підставі
викладеного, керуючись ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд м. Києва, -
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Державного агентства
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Державного
підприємства "Конотопський
авіаремонтний завод «Авіакон» (41601,
Сумська область, м. Конотоп, вул.
Рябошапка, 25, код 12602750) заборгованості
за договором відповідального
зберігання матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву №10/1/211-06 від
10.02.2006 у розмірі 3 543,32 грн.

3. Стягнути з Державного агентства
резерву України (01601 МСП, м. Київ, вул.
Пушкінська, 28, ) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Державного
підприємства "Конотопський
авіаремонтний завод «Авіакон» (41601,
Сумська область, м. Конотоп, вул.
Рябошапка, 25, код 12602750) 1 720,50 грн. -
судового збору.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

6. Дата складення повного рішення
14.02.2014.

Суддя
А.В. Митрохіна