ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.02.14р. Справа № 904/9432/13За позовом
Приватного підприємства "ЕЛТІЗ", м.
Запоріжжя

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТСА-СТІЛ ГРУП", м.
Павлоград, Дніпропетровська обл.

про стягнення 109708,44 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: Власова С.А., довіреність
№ вих. № 168 від 16.12.2013 року, представник

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ЕЛТІЗ"
звернулось до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТСА-СТІЛ ГРУП" про
стягнення з останнього на свою користь
заборгованості з оплати товарів у
розмірі 96075,00 грн., штрафних санкцій у
розмірі 7466,21 грн., 3% річних у розмірі
6167,23 грн., загальна заборгованість:
109708,44 грн.

Відповідач не скористався наданим йому
правом на участь представника у
судовому засіданні, про день, час, та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином відповідно до вимог
частини 1 статті 64 Господарського
процесуального кодексу України.

Розгляд справи був відкладений з 24.12.2013
року на 22.01.2014 року, з 22.01.2014 року на
12.02.2014 року.

Відповідно до п.3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд зазначає, що розгляд справи може
бути відкладений виключно у зв'язку із
неможливістю розглянути справу у
даному судовому засіданні, а не з
формальних підстав - у зв'язку з неявкою
відповідача. До того ж, суд вже
відкладав розгляд справи, надаючи
можливість учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень. Таким чином,
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.

Відзиву на позовну заяву Товариство з
обмеженою відповідальністю "ТСА-СТІЛ
ГРУП" до суду не надало, тому справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 12.02.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, які містяться в
матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2011 року між Приватним
підприємством "ЕЛТІЗ" (Продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТСА-СТІЛ ГРУП"
(Покупець) був укладений Договір
купівлі-продажу № 233тс (Договір),
відповідно до п.1.1 якого продавець
зобов'язується передати, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
згідно умовам даного договору
обладнання та продукцію
виробничо-технічного призначення
(Товар). Номенклатура, кількість, ціна,
строк та умови поставки визначаються
сторонами в додаткових угодах, які є
невід'ємною частиною до цього Договору.

Відповідно до п.3.2 договору покупець
здійснює оплату товару шляхом прямого
перерахунку грошових коштів на рахунок
продавця на підставі рахунку в
наступному порядку:

- 50% від вартості партії товару
перераховується в формі попередньої
оплати;

- 50% від вартості партії Товару
перерахованої після отримання
покупцем повідомлення про готовність
товару до відвантаження.

Датою оплати товару вважається дата
зарахування грошових коштів на рахунок
продавця.

Відповідно до п.4.2. Договору приймання
товару по кількості та якості
здійснюється відповідно до умов даного
договору. Товар вважається поставленим
продавцем та прийнятим покупцем - по
кількості - відповідно до товарно -
транспортної накладної, яка
підписується продавцем та
уповноваженим представником покупця.

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання та діє до 31.12.2012
року (п. 8.1 Договору).

На виконання умов договору
відповідачем виставлено рахунок № 759
від 25.08.2011 року на оплату товару у
розмірі 192150,00 грн.

Позивачем, на підставі видаткової
накладної № 715 від 21.09.2011 року
поставлено товар на загальну суму 192150,00
грн. в т.ч. ПДВ - 32 025,00 грн. Продукція
отримана представником відповідача -
Золотухіним Геннадієм Анатолійовичем
на підставі довіреності № 2012 від 21.09.2011
року.

Відповідачем було здійснено
передплату у розмірі 96 075,00 коп., що
підтверджується банківськими
виписками.

Позивач вказує, що відповідач
своєчасно не здійснив розрахунки за
поставлений товар, у зв'язку з чим у
нього виникла заборгованість, що і є
причиною спору.

Частиною 1 статті 265 Господарського
кодексу України передбачено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення
заборгованість у сумі 96075,00 грн. за
договором купівлі-продажу № 233-тс від
14.09.2011 року за поставлений товар згідно
видаткової накладної № 715 від 21.09.2011
року.

Позивач не надав повідомлення про
готовність товару до відвантаження.

Відповідно до ч.1,2 ст.692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Позивач не надав доказів направлення
відповідачеві повідомлення про
готовність товару до відвантаження.
Таким чином, позивач та відповідач
своїми діями змінили строки оплати
поставленого товару, передбачені
договором. Таким чином, оплата повинна
відбутися на загальних підставах,
передбачених ст. 692 ЦК України, тобто
обов'язок оплати виникає з моменту
поставки товару.

Доказів оплати вартості отриманого від
позивача товару відповідач не надав.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого Протоколу
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод: кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Європейський суд з прав людини
під терміном "власність" розуміє також
грошові кошти, що підлягають оплаті.
Невиконанням обов'язку щодо оплати
отриманого товару відповідач порушує
права позивача, безпідставно не
передаючи грошові кошти (вартість
товару) у власність позивача.

За викладеного, є правомірними та
такими, що підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
основного боргу в сумі 96075,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою. Виконання
зобов'язання забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ч.1
ст. 548 ЦК України).

Пунктом 7.2 Договору передбачена
відповідальність покупця за
несвоєчасну оплату товару у виді пені в
розмірі 0,1% від вартості непоставленого
в строк товару за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ.

Спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
невчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 року № 543/96, відповідно до статті 3
якого, розмір пені за порушення
грошового зобов'язання розраховується
із суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

За несвоєчасну оплату поставленого
товару позивач нарахував та просить
стягнути з відповідача пеню за період з
22.09.2011р. по 22.03.2012р. у сумі 7466,21 грн.

Суд зазначає, що при розрахунку розміру
пені позивачем допущено арифметичну
помилку, пов'язану з кількістю днів у
році (2012 рік має 366 днів, а не 365), а також
те, що нарахування з 22 по 22 число
шостого місяця означає нарахування
протягом шести місяців і одного дня, у
зв'язку з чим позовна вимога про
стягнення пені підлягає задоволенню
частково - за період з 22.09.2011 року по
21.03.2012 року у розмірі 7416,38 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача на користь позивача 3 %
річних за період з 22.09.2011р. по 10.11.2013р. у
сумі 6167,23 грн.

При перевірці правильності
нарахування 3% річних судом виявлено
арифметичну помилку, пов'язану з
кількістю днів у році (2012 рік має 366
днів, а не 365), у зв'язку з чим позовна
вимога про стягнення 3% річних підлягає
задоволенню частково - у розмірі 6159,33
грн.

Отже, заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню і з
відповідача підлягає стягненню 109650,71
грн. (основний борг у розмірі 96075,00 грн.,
пеня у розмірі 7416,38 грн., 3% річних у
розмірі 6159,33 грн.).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
з відповідача підлягає стягненню
судовий збір пропорційно розміру
задоволених позовних вимог у розмірі
2193,02 грн.

Керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 1, 33, 34, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТСА-СТІЛ ГРУП" (51413,
Дніпропетровська область, м. Павлоград,
вул. Промислова, 1/1, ідентифікаційний
код 35113476) на користь Приватного
підприємства "ЕЛТІЗ" (70410, Запорізька
область, Запорізький район, с. Лукашеві,
вул. Перспективна, 4/4, ідентифікаційний
код 31624085) заборгованість у розмірі 96075,00
грн., пеню у розмірі 7416,38 грн., 3% річних у
розмірі 6159,33 грн. та судовий збір у
розмірі 2193,02 грн.

В задоволенні позову в іншій частині -
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписано - 17.02.2014 року.

Суддя
О.М. Крижний