ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 січня 2014 року Справа № 5015/4582/11

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіМалетича
М.М.,суддів:Козир Т.П., Кота О.В., Плюшка
І.А., Шевчук С.Р.,розглянувши заяву
Заступника Генерального прокурора
Українипро перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 11.09.2013у
справі№ 5015/4582/11за позовом Прокурора
Шевченківського району міста Львова в
інтересах держави в особі: 1. Кабінету
Міністрів України, 2. Державного
агентства лісових ресурсів України,
3.Львівської міської радидо1.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СервісПет", 2.
Брюховицької селищної ради, 3.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новобуддизайн", 4.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Самгородок", 5.
Приватного підприємства "Буддизайн", 6.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лазурит 007"третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивачів
Державна інспекція сільського
господарства в Львівській
областіпровитребування майна від
добросовісного набувача

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Шевченківського району міста
Львова в інтересах держави в особі
Кабінету Міністрів України, Державного
агентства лісових ресурсів України,
Львівської міської ради звернувся до
господарського суду Львівської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СервісПет", в якій
просив суд: скасувати рішення
Брюховицької селищної ради № 618 від
23.10.2008 "Про виконання рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області у справі №
2-3327/04"; визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
05.11.2008; визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки з
одночасним поділом її в натурі від
25.12.2008; визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки з
одночасним поділом її в натурі від
25.12.2008; визнати недійсним Державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 907032 від 27.01.2009; витребувати
земельну ділянку у Товариства з
обмеженою відповідальністю "СервісПет"
площею 4,2300 га; зобов'язати Товариство з
обмеженою відповідальністю "СервісПет"
повернути спірну земельну ділянку
площею 4,2300 га кадастровий №
:04:003:0067 у розпорядження держави в
особі Кабінету Міністрів України (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог).

Ухвалами господарського суду
Львівської області від 18.01.2012, 27.03.2012 до
участі у справі в якості відповідачів
залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю "Самгородок",
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Новобуддизайн".

Рішенням господарського суду
Львівської області від 21.01.2013 у справі
№ 5015/4582/11 позов задоволено частково;
скасовано рішення Брюховицької
селищної ради № 618 від 23.10.2008 "Про
виконання рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області у справі № 2-3327/04"; визнано
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 907032 від 27.01.2009, виданий Товариству з
обмеженою відповідальністю
"СервісПет", який зареєстрований в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02:09:438:00006
кн.02-7; витребувано у Товариства з
обмеженою відповідальністю "СервісПет"
земельну ділянку площею 4,2300 га
кадастровий № :04:003:0067 та передано
її у розпорядження держави в особі
Кабінету Міністрів України;
провадження у справі в частині
позовних вимог до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Новобуддизайн" та Приватного
підприємства "Буддизайн" припинено; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 22.05.2013 у справі
№ 5015/4582/11 вказане судове рішення
скасовано в частині задоволених
позовних вимог; в цій частині прийнято
нове рішення, яким у позові відмовлено;
в решті судове рішення залишено без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.09.2013 у справі № 5015/4582/11
постанову суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

Заступником Генерального прокурора
України подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
11.09.2013 у справі № 5015/4582/11, в якій заявник
просить вказану постанову та постанову
суду апеляційної інстанції скасувати,
а рішення місцевого господарського
суду залишити в силі.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 24.02.2009
у справі № 2-8/5143-2008, постанови Вищого
адміністративного суду України від
30.05.2013 у справі № К/9991/652/11 та від 05.07.2012 у
справі № К/9991/28382/12, мотивовано
неоднаковим застосуванням судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
пункту 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

У постанові від 11.09.2013 у справі №
5015/4582/11, про перегляд якої подано заяву,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками апеляційного
господарського суду щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
про скасування рішення відповідної
селищної ради, визнання недійсними
договорів купівлі-продажу земельної
ділянки та державного акту на право
власності на земельну ділянку, а також
про витребування земельної ділянки у
відповідача-1 та повернення її у
розпорядження держави. При цьому, Вищий
господарський суд України виходив із
встановлених судом апеляційної
інстанції обставин справи про те, що:
спірне рішення відповідної селищної
ради було прийнято на виконання
рішення міськрайонного суду, яке було
обов'язковим до виконання, оскільки на
той час набрало законної сили; селищна
рада мала необхідні повноваження щодо
розпорядження спірною земельною
ділянкою; спірна земельна ділянка була
передана на виконання оплатних
договорів купівлі-продажу, тобто за
наявності правової підстави.

Водночас у постановах від 24.02.2009 у
справі № 2-8/5143-2008 та від 30.05.2013 у справі
№ К/9991/652/11 суди касаційної інстанції
погодились з висновками судів
апеляційної інстанції щодо
задоволення позову про визнання
недійсним рішення відповідної ради,
виходячи із встановлених апеляційним
судом обставин справи про те, що рада
перевищила свої повноваження, оскільки
законодавством з компетенції
сільських, селищних, міських рад по
розпорядженню земельними ділянками в
межах населених пунктів прямо
виключено землі, на яких розташовані
державні підприємства, до яких
відноситься земельна ділянка, щодо
розпорядження якою радою було прийнято
спірне рішення.

У постанові від 05.07.2012 у справі №
К/9991/28382/12 Вищий адміністративний суд
України, виходячи із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи, прийшов до висновку щодо
наявності підстав для скасування
рішення відповідної селищної ради,
оскільки приймаючи спірне рішення про
фактичне вилучення частини земельної
ділянки селищна рада не врахувала
особливого правового статусу
земельної ділянки (землі рекреаційного
призначення) та вийшла за межі
повноважень, наданих їй
законодавством.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, в залежності від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Відмовити Заступнику Генерального
прокурора України у допуску справи №
5015/4582/11 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддя М. Малетич Судді:
Т. Козир О. Кот І. Плюшко С. Шевчук