ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року Справа № 7/8/921/32/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого - судді
Карабаня В.Я.

суддів
Жаботиної Г.В., Ковтонюк Л.В.

у відкритому судовому засіданні за
участю представників сторін:

від позивача: Данилевський О.М.

від відповідача: Ловчук М.В.

розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

на постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013р.

у справі № 7/8/921/32/13 Господарського суду
Тернопільської області

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз"

про стягнення 177 840,54 грн. пені,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 01.03.2013р. з
урахуванням ухвали про виправлення
описок від 25.03.2013р. позов задоволено
частково, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
17784,05грн. пені, 60193,96грн. - 3% річних,
15571,00грн. інфляційних втрат. В частині
стягнення 2164655,83грн. боргу та 182317,70грн.
пені в позові відмовлено, а в частині
стягнення 247987,04грн. боргу, провадження
у справі припинено. Відповідно
розподілені судові витрати.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.05.2013р.
рішення Господарського суду
Тернопільської області від 01.03.2013р.
скасоване в частині стягнення з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
17784,05грн. пені і в цій частині прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги щодо
стягнення пені задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Тернопільгаз" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 177840,54грн. пені.
Відповідно розподілені судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.08.2013р. названі рішення та
постанова скасовані в частині
вирішення спору щодо стягнення сум
пені, а справа в цій частині направлена
на новий розгляд до суду першої
інстанції. В решті рішення та постанова
залишені без змін.

При новому розгляді в зазначеній
частині рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 28.10.2013р.
(суддя Хома С.О.), залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013р. (судді:
Д. Новосад, О.Михалюк, Г.Мельник), позов
задоволений частково, з відповідача на
користь позивача стягнуто 88920,27грн.
пені, в решті суми пені в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
за результатами нового розгляду
рішенням та постановою, Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати в частині відмови
у позові щодо стягнення пені в сумі
88920,27грн. та прийняти в цій частині нове
рішення, яким стягнути з відповідача
на користь позивача вказану суму
коштів.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Господарськими судами встановлено:

Оскільки відповідач здійснював
платежі за отриманий від позивача
природний газ, з порушенням строків,
встановлених у п. 5.1 укладеного між
сторонами Договору від 30.09.2011року
№14/2212/11 купівлі - продажу природного
газу, позивачем на підставі п. 7.2
Договору була, зокрема, нарахована
пеня в розмірі 200101,75грн. Суди
перевірили розрахунок вказаної суми та
встановили, що пеня в сумі 177840,54грн.
нарахована правомірно.

Разом з тим, відповідачем було подано
клопотання про зменшення заявленого до
стягнення розміру пені. На
підтвердження викладених у клопотанні
обставин відповідачем подано ряд
документів.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 1 ст. 233 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій; при цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу; якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України також визначено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Досліджуючи наявність підстав,
передбачених нормами вищенаведеного
законодавства, для зменшення належної
до сплати суми пені, господарські суди
встановили, що відповідач закупляв
природний газ за Договором від
30.09.2011року №14/2212/11 для споживачів, що
виробляли теплову енергію виключно
для населення та релігійних
організацій; відповідач не є
комерційною структурою, тому примусове
стягнення штрафних санкцій може
перешкодити безперебійному постачанню
газу споживачам Тернопільської
області та позбавить можливості
підтримувати газове обладнання, а
також газопостачальну мережу у
належному безпечному стані; відповідач
здійснює всі заходи для належного
розрахунку за отриманий газ; крім того,
на користь позивача вже були стягнуті
суми 3% річних та інфляційні втрати.

З урахуванням норм наведеного
законодавства та встановлених
обставин справи судова колегія
касаційної погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
наявність підстав для зменшення
заявленого до стягнення розміру пені
на 50%.

З огляду на встановлені обставини та з
урахуванням наведених приписів
процесуального закону, касаційна
інстанція, перевіривши відповідно до ч.
2 ст. 111-5 Господарського процесуального
кодексу України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення у оскаржених рішенні та
постанові, дійшла висновку про
відсутність підстав для їх скасування.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення, а постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013р. у
справі №7/8/921/32/13 - без змін.

Головуючий - суддя
Карабань В.Я.

судді
Жаботина Г.В.

Ковтонюк Л.В.