м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
до Товариства з обмеженою
відповідальністю Туристична фірма
про стягнення 13 243, 82 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Прокопенко Н.І.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Гута-Україна»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю Туристична
фірма «Супутник» про стягнення
заборгованості за договором доручення
№ 23-п від 27.07.2010 р. у розмірі 13 243, 82 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
свої зобов'язань щодо перерахування
страхових платежів відповідно до умов
вищевказаного договору.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.12.2013 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 20.01.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд даної справи відкладався в
порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги та просив
Представник відповідача на виклик суду
не з'явився, вимог суду не виконав, про
поважні причини неявки суд не
При цьому, суд відзначає, що ухвали
Господарського суду міста Києва
направлялись на адресу відповідача,
вказану в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та повернуті до
Господарського суду міста Києві у
зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою
відповідальністю Туристична фірма
«Супутник» не розшукано.
Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 Господарського процесуального
При цьому в п. 3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначається, що у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Приймаючи до уваги, що сторони були
належним чином повідомлені про дату та
час судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
та зважаючи на те, що від учасників
провадження не надходило будь-яких
клопотань, в тому числі, про
відкладення розгляду справи, суд
вважає, що неявка у судове засідання
представника відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 17.02.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2010 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Гута-Україна» та Товариства з
обмеженою відповідальністю Туристична
фірма «Супутник» укладено договір
доручення № 23-п, за умовами якого
відповідач зобов'язався укладати
договори страхування (поліси), в межах
повноважень, наданих довіреністю та
видавати їх страхувальникам, а позивач
- сплачувати відповідачу комісійну
винагороду, розмір якої визначається
умовами договору.

Відповідно до п. 2.1.14. договору
відповідач отримує страхові платежі по
договорам страхування (полісам),
укладеним за сприяння відповідача від
страхувальників згідно обраних ними
видів та умов страхування згідно
обраних ними видів та умов страхування.
Відповідач перераховує отримані
страхові платежі за укладеними від
імені позивача договорами страхування
не пізніше наступного робочого дня
після отримання відповідних страхових
платежів.

Згідно з п. 3.2.1. договору відповідач
перераховує отримані страхові платежі
за укладеними договорами страхування
(полісами) за вирахуванням комісійної
винагороди.

У відповідності до п. 3.3.1. договору
відповідач перераховує отримані
страхові платежі за укладеними
договорами страхування на рахунок
позивача у 5-тиденний строк з дня
підписання позивачем акту виконаних
робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з листопада 2012 року до липня 2013
року відповідачем укладено 166
договорів комплексного страхування
подорожуючих за кордон та один договір
добровільного страхування іноземців
під час подорожей по Україні, що
підтверджується актами виконаних
робіт, засвідчені копії яких містяться
в матеріалах справи.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
стверджує, що відповідачем порушено
умови договору № 23-п від 27.07.2010 р. щодо
перерахування на рахунок Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Гута-Україна» страхових
платежів, отриманих у зв'язку з
виконанням вищевказаного договору, у
зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість у розмірі 13 243, 82 грн.,
яку позивач просить стягнути в
судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу
України за договором доручення одна
сторона (повірений) зобов'язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони (довірителя) певні юридичні
дії. Правочин, вчинений повіреним,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки довірителя.

Відповідно до ст. 1001 Цивільного кодексу
України договором доручення може бути
визначений строк, протягом якого
повірений має право діяти від імені
довірителя

Частиною 1 статті 1002 Цивільного кодексу
України повірений має право на плату за
виконання свого обов'язку за договором
доручення, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором.

Приймаючи до уваги, що умовами договору
№ 23-п від 27.07.2010 р. встановлено обов'язок
відповідача здійснити перерахунок
отриманих страхових платежів за
укладеними договорами страхування на
рахунок позивача у 5-тиденний строк з
дня підписання позивачем акту
виконаних робіт, з огляду на наявні у
матеріалах справи підписані акти
виконаних робіт, строк виконання
відповідачем грошових зобов'язань
станом на день розгляду даної справи у
суді є таким, що настав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач правом надання відзиву на
позов не скористався та не надав
обґрунтованих заперечень проти
заявлених вимог.

Таким чином, приймаючи до уваги, що за
приписами ст.ст. 4-3, 33. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позову Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Гута-Україна» про стягнення
заборгованості у розмірі 13 243, 82 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із
заявлених позивачем вимог та наявних у
справі доказів, суд дійшов висновку про
задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Гута-Україна» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю Туристична
фірма «Супутник» (01001, м. Київ, вул.
Грушевського, 1-д, ), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Гута-Україна» (01133, м. Київ,
провулок Лабораторний, 1, ) заборгованість у розмірі 13 243, 82
(тринадцять тисяч двісті сорок три грн.
82 коп.) грн. та 1 720, 50 (одна тисяча
двадцять грн. 50 коп.) грн. - судового
збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.02.2014 р.

Суддя
Пригунова
А.Б.