ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Справа № 925/114/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергохімсервіс», м.
Київ, вул. Введенська, 29/58, к. 2

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Смілянський
цукровий завод», Черкаська область, м.
Сміла, вул. Рози Люксембург, буд. 6

про стягнення 84 462,94 грн. заборгованості
та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: Кравець О.С. - за
довіреністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергохімсервіс»
звернулось в господарський суд
Черкаської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Смілянський
цукровий завод» про стягнення
заборгованості за поставлену хімічну
продукцію згідно договору поставки від
15.04.2013р. № 306 в розмірі 84 462,94 грн., в тому
числі 75 832,00 грн. основного боргу, 6 016,25
грн. пені, 1 761,91 грн. 3 % річних, 852,78 грн.
інфляційних та відшкодування судових
витрат.

Представник відповідача вимоги визнав
частково. Наголошує на існуванні боргу,
але не може пояснити суму боргу та
момент порушення права позивач,
оскільки вся господарська
документація вилучена у підприємства
співробітниками міліції в ході
розслідування кримінальної справи.
Нарахування санкцій заперечує з
мотивів об'єктивної неможливості
відповідача провести розрахунки з
позивачем. Отримання майна -
активованого вугілля за плату не
заперечене.

У судовому засіданні, що відбулось
13.02.2014р., представник позивача позовні
вимоги підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві, та просив
позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлені такі
взаємовідносини сторін та обставини.

15.04.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Енергохімсервіс»
(Постачальником - Позивач по справі), в
особі директора Заніна М.Ю., що діє на
підставі Статуту, та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Смілянський цукровий завод» (Покупцем
- Відповідач по справі), в особі
директора Шапошник А.Б., що діє на
підставі Статуту, було укладено
договір №306 (далі - Договір), за умовами
якого Постачальник передає, а Покупець
приймає й оплачує хімічну продукцію
(далі - товар) за ціною, у кількості та
якості, що вказується у специфікаціях
(п.п. 1.1 -1.3 Договору).

Відповідно до п. 7.2 Договору даний
Договір вступає в силу з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до 31 грудня
2013 року, а в частині взаєморозрахунків -
до повного розрахунку між сторонами.

Відповідно до п.п. 1.3, 2.4, 2.5 Договору
загальна сума договору складає
загальну суму вартості переданого
товару згідно специфікацій. Загальна
сума договору складає загальну
вартість поставленого товару, яка
вказується в усіх видаткових накладних
та податкових накладних, які
виставлені Постачальником для оплати
Покупцю по договору.

Відповідно до розділу 2 Договору
поставка товару здійснюється на
протязі 60 календарних днів від моменту
замовлення покупця на умовах DDP
відповідно до умов поставки,
узгоджених сторонами.

Відповідно до п. 2.3 Договору моментом
поставки товару є дата отримання
покупцем товару.

На виконання умов Договору
Постачальник здійснив поставку, а
Покупець прийняв товар - активоване
вугілля Norit CA1, згідно специфікації №1
від 15.04.2013р. (а.с. 10), рахунку на оплату
№358 від 15.04.2013р., видаткової накладної
від 16.04.2013р. №РН-0000355 на загальну суму
104832,00 грн., в тому числі ПДВ 17472 грн. (а.с.
11), товарно-транспортної накладної 10ААВ
№867513 (а.с. 12), довіреності відповідача
№172 від 15.04.2013р. (а.с. 13), податкової
накладної на господарську операцію від
16.04.2013р. (а.с. 14).

Товар був отриманий Покупцем без
зауважень та претензій по якості.

За отриманий товар Покупець
розрахувався частково:

1000 грн. - 23.05.2013р. (а.с. 15);

1000 грн. - 29.05.2013р. (а.с. 17);

1000 грн. - 14.06.2013р. (а.с. 19);

10000 грн. - 03.07.2013р. (а.с. 20);

10000 грн. - 26.07.2013р. (а.с. 22);

1000 грн. - 30.08.2013р. (а.с. 25);

1000 грн. - 02.09.2013р. (а.с. 26);

1000 грн. - 13.09.2013р. (а.с. 28);

3000 грн. - 20.11.2013р. (а.с. 31); станом на
20.01.2014р. сплачено на користь позивача
29000 грн. (а.с. 32). Покупець заборгував за
поставлений товар Постачальнику 75832,00
грн.

09.08.2013р. на адресу Покупця Постачальник
направив претензію за вих. №01-09/08 (а.с.
33), з вимогою сплатити в досудовому
порядку прострочену заборгованості за
поставлену продукцію згідно договору.

Вказана претензія залишилась без
відповіді та задоволення.

Невиконання Покупцем взятих на себе
зобов'язань стало підставою для
звернення Постачальника до суду для
захисту порушеного права та
примусового стягнення заборгованості
та штрафних санкцій.

Відповідач вимоги не заперечив,
доказів погашення боргу не подав.
Доказів погашення однорідних вимог
сторонами - не подано.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представника позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при
прийнятті рішення суд має врахувати
майнові інтереси сторін, не надаючи
переваги одному учаснику над іншим.
Рішення має грунтуватися на повній та
всебічній оцінці доказів у конкретній
справі.

Між сторонами виникли та існують
договірні відносини оплатної поставки
товару на підставі письмового
строкового оплатного двостороннього
консенсуального договору. Сторони за
договором є суб'єктами господарювання
та самостійними юридичними особами, що
підтверджено витягом з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської
діяльності сторін відповідає місцю їх
реєстрації згідно даних ЄДРПОУ -
положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір від
15.04.2013р. №306 є договором поставки і
відповідає вимогам статті 712 ЦК
України, якою передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом, або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу
урегульовані Главою 54 ЦК України,
відповідно до положень якої за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві) та отримати
розрахунок, а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Поставка є різновидом відносин
купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору.
Договір від 15.04.2013р. №306 не заперечений
сторонами, не визнаний судом недійсним
та не розірваний в установленому
порядку.

Продавець передає, а Покупець приймає й
оплачує вугілля активоване за ціною, у
кількості та якості, що вказується у
специфікації - п. 1.3. Договору. Позивач
16.04.2013р. поставив Відповідачу продукцію
на загальну суму 104832,00 грн., що
підтверджується специфікацією,
видатковою накладною, довіреністю, та
не оспорюється сторонами. Претензій
щодо кількості, якості отриманої
продукції не заявлено.

Факт наявності заборгованості
підтверджується копією Договору,
копіями видаткової накладної та актом
звірки заборгованості. Суд враховує, що
на момент прийняття рішення жодних
первинних та належних доказів
належного та повного розрахунку за
отриману металопродукцію, в розумінні
вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач
суду не подав.

Представник відповідача визнав
наявність заборгованості, але
заперечив суму вимоги та пояснив, що
всі первинні бухгалтерські документи
вилучені міліцією в ході розслідування
кримінальної справи та не повернуті в
бухгалтерію підприємства.

В той же час суд враховує, що відповідач
своєчасно повідомлений про час і місце
розгляду справи. Представник
відповідача не звертався до суду з
клопотанням про ознайомлення з
матеріалами справи та не подав
належних доказів об'єктивної
неможливості проведення розрахунку з
позивачем чи спростування доводів
позивача.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та
Відповідачем було узгоджено строк
сплати за отриманий товар, який
визначений п. 3.1 Договору - Покупець
проводить оплату протягом 30
календарних днів з моменту отримання
товару - у формі безготівкового
розрахунку шляхом перерахування
коштів позивачу на підставі рахунку.

Суд перевірив витяги з банківського
реєстру позивача та враховує
призначення платежу відповідача (а.с.
15-31) - «за активоване вугілля згідно
рахунку №358 від 15.04.2013р.», що відповідає
предмету спірного договору від 15.04.2013р.
№306.

Отже, Відповідач зобов'язаний був
здійснити остаточні розрахунки до
17.05.2013р. включно.

Суд враховує відсутність претензій
відповідача стосовно неналежної
поставки, недопоставки товару чи
іншого невиконання умов спірного
договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої
зобов'язання в частині належної та
повної оплати за вже отриманий товар
належним чином не виконав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, тому суд вважає обґрунтованим
та доведеним право Позивача на
стягнення з Відповідача суми
заборгованості за поставлений товар у
розмірі 75832,00 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Штрафними санкціями у відповідності з
ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 5.3 Договору за
прострочку строків оплати товару,
встановлених в договорі Покупець
сплачує Постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми поставленого, але не оплаченого
товару - за кожний день прострочки.

У відповідності до п. 5.3 Договору та
положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України
позивач нараховує відповідачу:

6016,25 грн. пені за період прострочення з
17.05.2013р. по 20.01.2014р., з урахуванням
періодів часткового розрахунку та
зменшення сум заборгованості (а.с. 34).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Позивач також нараховує відповідачу:

852,78 грн. інфляційних за період з 01.10.2013р.
по 31.12.2013р.;

1761,91 грн. -3% річних з простроченої суми
за спірний період.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок
санкцій при наявному грошовому
зобов'язанні відповідача перевірено
судом за допомогою калькулятора
санкцій апаратного комплексу
«Ліга:Еліт Закон» з урахуванням строку
прострочення оплати партії поставки,
обмеженого строку позовної давності,
облікової ставки НБУ за період
прострочення, та індексу інфляції.
Розрахунок вимоги виконано вірно. 6016,25
грн. пені, 852,78 грн. інфляційних, 1761,91 - 3%
річних підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на Відповідача
повністю та стягнути на користь
Позивача 1827 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Смілянський
цукровий завод», Черкаська область, м.
Сміла, вул. Рози Люксембург, буд. 6, , рахунок №260085596 в ПАТ
«Легбанк» в м. Сміла, МФО 300056

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергохімсервіс», м.
Київ, вул. Введенська, 29/58, к. 2, , рахунок №8935 в ПАТ
«Укрсоцбанку» м. Київ, МФО 300023

75832 грн. заборгованості, 6016,25 грн. пені,
852,78 грн. інфляційних, 1761,91 - 3% річних та
1827 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 24.02.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба