Господарський суд Чернігівської
м.Чернігів,пр.Миру,20
Р І Ш Е Н Н Я

24 лютого 2014р.
справа №927/1678/13

Позивач: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Відповідач: Ніжинська міська рада
Чернігівської області,

площа Леніна,1, м. Ніжин, 16600

Третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Комунальне
підприємство «Ніжинське міжміське
бюро технічної інвентаризації», вул.
Подвойського,18, м. Ніжин, 16600.

Третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Ніжинське
міськрайонне управління юстиції (м.
Ніжин) в особі реєстраційної служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції, площа ім. І. Франка,1, м. Ніжин

Третя особа-3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернігівській області,
проспект Миру, 21-а, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про визнання права
власності

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат за
договором №03-06/2013 від 10.06.2013р. про
надання правової допомоги, ОСОБА_3
представник довіреність №53 від 22.01.14р.

від відповідача: Лега В.О. спеціаліст
першої категорії довіреність №02-18/256
від 21.02.2014р.

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: Філь А.М. - начальник
реєстраційної служби довіреність
№2-12/289 від 09.07.2013р.

від третьої особи-3: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 подано позов про визнання права
власності за ОСОБА_1 на нежитлову
будівлю «павільйон промтоварів з
зупинкою громадського транспорту», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою від 27.12.2013р. суд залучив до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
Комунальне підприємство «Ніжинське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» та в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача: Ніжинське міськрайонне
управління юстиції (м. Ніжин) в особі
реєстраційної служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції.

Ухвалою від 16.01.2014р. суд залучив до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області

Представник КП «Ніжинське МБТІ в
судовому засіданні 16.01.2014р. надав
пояснення №01-34/16 від 10.01.2014р., в якому
зазначив, що 13.09.2012р. до МБТІ звернувся
позивач з заявою щодо проведення
реєстрації права власності на об'єкт
нежитлову будівлю - павільйону з
зупинкою громадського транспорту,
розташованого за адресою АДРЕСА_2 при
цьому надав копію проектної
документації на стаціонарну малу
архітектурну форму, технічний паспорт
на об'єкт та договір оренди землі, в
якому зазначено, що земельна ділянка
передається в оренду для розміщення
малої архітектурної форми - павільйону,
тобто правовий статус і цільове
призначення об'єкту підтверджені
переліченими документами. 14.09.2012р.
заявнику направлено рішення
реєстратора МБТІ про відмову у
реєстрації об'єкту вказаного в
позовній заяві, що при проведенні
технічної інвентаризації об'єкту
фахівцем МБТІ виготовлений технічний
паспорт саме на павільйон, а не
нерухоме майно «будівлю магазину із
зупинкою громадського транспорту», що
малі архітектурні форми не є нерухомим
майном, а тому право власності на них не
підлягає державній реєстрації. Третя
особа також зазначає, що відповідно до
договору оренди землі від 09.06.2010р. між
Ніжинською міськрадою та ФОП ОСОБА_1,
останній було передано в оренду
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2,
строком на 1 рік з цільовим
призначенням - для комерційного
користування (розміщення малої
архітектурної форми - павільйону), що на
вказаній земельній ділянці і
побудовано павільйон, який
відображений у технічному паспорті,
виготовленому КП «Ніжинське МБТІ», що
позивач у позовній заяві підміняючи
термін мала архітектурна форма на
об'єкт нерухомого майна ставить
питання про узаконення самочинного
будівництва, а поклавши в основу
висновок судової будівельно-технічної
експертизи, позивач не врахував, що
відсутні висновки державних органів
(відділу архітектури і будівництва,
органів пожежного та санітарного
нагляду тощо) з питань відповідності
будівництва об'єкта архітектури
проектній документації, державним
стандартам, нормам і правилам, місцевим
правилам забудови населеного пункту.

Представник позивача в судовому
засіданні 29.01.2014р. надав заяву про
уточнення позовних вимог від 29.01.2014р., в
якій зазначив, що позивач є
підприємцем, що підтверджується
витягом з реєстру, долученим до
матеріалів справи, але у позовних
вимогах відповідний статус позивача не
вказаний, у зв'язку з чим уточнює
позовні вимоги і просить визнати за
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
ідентифікаційний номер за Державним
реєстром фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів НОМЕР_1, право власності на
нежитлову будівлю «павільйон
промтоварів з зупинкою громадського
транспорту», що знаходить за адресою
АДРЕСА_2.

Представник позивача в судовому
засіданні 29.01.2014р. надав пояснення від
29.01.2014р., в якому зазначив, що вартість
спірного майна, на яке позивач просить
визнати право власності, визначена у
висновку експерта Чернігівського
відділення КНДІСЕ Скоп Г.І. за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи
№25/26/13-24, який долучений до матеріалів
справи, і становить 128371,00грн.

Письмове пояснення позивача та
уточнення позовних вимог долучені
судом до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому
засіданні 29.01.2014р. надав заперечення на
позовну заяву, в якому зазначив, що
відповідно до рішення виконкому
Ніжинської міськради від 12.02.2004р.
підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл на
побудову зупинки громадського
транспорту у комплексі з павільйоном
на АДРЕСА_2 згідно переоформлення
проектної документації (термін
будівництва по 01.03.05р.). Актом
розміщення павільйону з пунктом
зупинки автобусів міських маршрутів на
АДРЕСА_2 підприємцю ОСОБА_1
рекомендовано розміщення на земельній
ділянці на АДРЕСА_2 павільйону з
пунктом зупинки автобусів. Рішенням
виконкому Ніжинської міськради від
23.12.04р. підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл
на замовлення коригування проектної
документації на спорудження
стаціонарної малої архітектурної
форми - павільйону торговою площею до
25м.кв. з зупинкою громадського
транспорту на АДРЕСА_2 на попередньо
погодженій земельній ділянці. В
архітектурно-планувальному завданні
на проектування стаціонарної малої
архітектурної форми з зупинкою
громадського транспорту за адресою
АДРЕСА_2, котре 18.01.05р. затверджене
головним архітектором міста Гавриш
М.П., в п.27 встановлена заборона щодо
зміни функціонального призначення, а в
п.28 вказаного завдання встановлена
заборона зміни елементів об'єкта, котрі
визначені в його
архітектурно-технічному паспорті без
згоди архітектора - автора проекту і
місцевого органу містобудування та
архітектури, а за відсутності
архітектора - автора органу
містобудування та архітектури, також
зазначена вимога щодо передбачена
максимального засклення фасадів з
використанням метал. пласт. вікон;
покрівлі зупинки громадського
транспорту - «полікорбанат», зовнішній
захисний пристрій вікон, дверей -
«ролети». Відповідач у відзиві
зазначає, що рішенням 59 сесії
Ніжинської міськради 6 скликання від
26.05.2010р. підприємцю ОСОБА_1 поновлено
договір оренди на земельну ділянку,
площею 0,0030га на АДРЕСА_2 терміном на 1
рік для розміщення павільйону, питання
щодо поновлення вищезазначеного
договору оренди було винесено на
розгляд 14 (22.09.2011р.) та 25 (12.04.2012р.) сесії
Ніжинської міськради шостого
скликання, але не було прийнято в
зв'язку з не виконанням обов'язкової
умови, а саме приведення об'єкту малої
архітектурної форми у відповідність до
затвердженого Ніжинською міськрадою
типового зразка. Також відповідач
зазначив, що 20.02.2012р. між Ніжинською
міськрадою та ФОП ОСОБА_1 укладено
додаткову угоду до договору оренди
земельної ділянки зареєстрованого у
Ніжинському міськрайонному відділі
Чернігівської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» від
11.02.2010р. за №0, що ухвалою
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 05.12.2012р.
позовну заяву ОСОБА_1 до Ніжинської
міськради про визнання права власності
на нежитлову будівлю «павільйон
промтоварів з зупинкою громадського
транспорту залишено без руху, а однією
з підстав залишення позову без руху
було не надання доказів погодження в
обласній інспекції по охороні пам'яток
історії та культури. Крім того,
відповідач заперечуючи проти позову
посилається на те, що технічний паспорт
виготовлено на павільйон, а не нерухоме
майно «магазин з зупинкою громадського
транспорту», що малі архітектурні
форми не є нерухомим майном та право
власності на них не підлягає державній
реєстрації, що всі надані дозволи на
будівництво павільйону та надання
земельної ділянки ОСОБА_1 надавалися
для розміщення малої архітектурної
форми - павільйону. Відповідач
стверджує, що підстав набуття права
власності за нормами чинного
законодавства України позивачем не
доведено.

Представник реєстраційної служби
в судовому засіданні 29.01.2014р. надав
пояснення №02.1-08/23 від 14.01.2014р., в якому
зазначив, що станом на 14.01.2014р. до
Реєстраційної служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції ФОП
ОСОБА_1 щодо реєстрації об'єкта за
адресою АДРЕСА_2 не зверталася, що
оскільки з 01.01.2013р. повноваження
державної реєстрації перейшло до
Укрдержреєстру, то ст.18 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначає перелік випадків, у яких
видається свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності. Для проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на нерухоме майно у
зв'язку з набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник подає
органові державної реєстрації прав,
зокрема, документ, що засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта, що відповідно до
п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків 1 та 2 категорії складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж
(затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
24.06.2011р. №91, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції 11.07.2011р. за
№830/19568), документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05.08.1992 індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації. Порядок було прийнято
на виконання п.9 розділу 5 «Прикінцеві
положення» ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності», дія якого
мала тимчасовий характер - до 31.12.2012р.
Реєстраційна служба просила суд
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог та визнати позов ФОП
ОСОБА_1 передчасним та необґрунтованим.

Представник Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
судовому засіданні 12.02.2014р. надав
пояснення №7/25-08/197 від 11.02.2014р., в якому
зазначив, що як вбачається з матеріалів
справи, позивачем 2005 року було
збудовано павільйон промтоварів з
зупинкою громадського транспорту за
адресою АДРЕСА_2 що відповідно до п.15
договору оренди землі від 13.05.05р.
укладеного між позивачем та
відповідачем, земельна ділянка була
передана позивачеві в оренду для
розміщення торгівельного павільйону.
Третя особа зазначає, що враховуючи
вимоги ст.21 ЗУ «Про благоустрій
населених пунктів» до елементів
благоустрою відносяться малі
архітектурні форми, в свою чергу, мала
архітектурна - це елемент
декоративного чи іншого оснащення
об'єкта благоустрою, до малих
архітектурних форм належать альтанки,
павільйони, навіси, що контроль у сфері
благоустрою населених пунктів
належить до повноважень сільських,
селищних і міських рад. Третя особа-3
повідомляє, що Інспекція утворена
відповідно до Постанови КМУ від 23.05.2011р.
№549 «Про утворення територіальних
органів Державної архітектурно
будівельної інспекції України» і діє
на підставі Положення про Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернігівській області,
затвердженого наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011р. №22, що Інспекція не
є правонаступником Ніжинської міської
інспекції ДАБК, яка підписувала акт №175
від 20.12.05р. про прийняття малої
архітектурної форми - стаціонарної
зупинки громадського транспорту з
павільйоном промтоварів, у зв'язку з
чим надати копії будь-яких документів
відносно вказаного об'єкта не маємо
можливості.

Від третьої особи-1 по факсу надійшло
клопотання 01/34-149 від 21.02.2014р. про
розгляд справи без участі її
представника.

Представники позивача, відповідача та
третьої особи-2 не заперечували проти
розгляду справи без участі
представника третьої особи-1. Суд
задовольнив клопотання третьої особи-1
про розгляд справи без участі її
представника.

Представники позивача, відповідача та
третьої особи-2 у судовому засіданні
надали клопотання про нездійснення
технічної фіксації судового процесу,
які задоволено судом.

Представник позивача в судовому
засіданні надав письмові пояснення від
24.02.2014р., в яких зазначив, що із
заперечень відповідача не вбачається
спростування тверджень позивача про
те, що спірний об'єкт збудований у
відповідності з проектом та
дозвільними документами. Спірний
об'єкт, на який позивач просить визнати
за ним право власності, не заявлено
відповідачем самовільним
будівництвом. Позивач вважає, що
початково у погодженому проекті і
дозвільних документах, згідно з якими
позивачем з відома і дозволу
відповідача і відповідних органів
державного нагляду, було виконано
будівництво спірного об'єкту, якому
були закладені характеристики будівлі,
тобто нерухомого майна, незважаючи на
назву об'єкта, зазначену у документах, а
саме: «стаціонарна мала архітектурна
форма - зупинка громадського
транспорту з павільйоном». Позивач
стверджує, що спірний об'єкт не є
самочинним будівництвом незважаючи на
підміну його визначення, як малу
архітектурну форму - павільйон, що ним
не допущено порушень вимог договору
оренди землі та діючого законодавства
при здійсненні будівництва спірного
об'єкту на орендованій земельній
ділянці з отриманням дозволу на
будівництво, з погодження проектної
документації з державними органами та
із здачею побудованого об'єкта в
експлуатацію, що свідчить про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог про визнання права
власності на нежитлову будівлю
«павільйон промтоварів з зупинкою
громадського транспорту», що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Розглянувши подані матеріали,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи,
вислухавши пояснення повноважних
представників позивача, відповідача,
третіх осіб, з'ясувавши фактичні
обставини справи, господарський суд
встановив:

Відповідно до ст.16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до статті 324 Цивільного
кодексу України земля, та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, є об'єктами права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, встановлених
Конституцією України.

Згідно з п.13 Правил благоустрою та
утримання територій м. Ніжина (додаток
№1 до рішення X сесії XXIV скликання від
04.06.2003р.) будівництво та розміщення
торговельних павільйонів і ларьків,
стендів, інших малих архітектурних
форм ведеться за проектами,
погодженими в відділі
архітектурно-технічного планування та
проектування після отримання в
установленому порядку відповідного
дозволу виконкому міської ради.

Рішенням виконавчого комітету
Ніжинської міськради №69 від 12.02.04р.
«Про дозвіл на проектування,
будівництво для громадян, підприємств
та організацій, переобладнання в
квартирах, матеріали попереднього
погодження та присвоєння юридичних
адрес» дозволено підприємцю ОСОБА_1,
яка проживає у АДРЕСА_1, побудувати
зупинку громадського транспорту у
комплексі з павільйоном на АДРЕСА_2
згідно переоформлення проектної
документації. Термін будівництва по
01.03.05р.

Згідно акту розміщення павільйону з
пунктом зупинки автобусів міських
маршрутів на АДРЕСА_2 від 12.02.2004р.
підприємцю ОСОБА_1 рекомендовано
розміщення на земельній ділянці на
АДРЕСА_2 павільйону з пунктом зупинки
автобусів.

Як вбачається із матеріалів справи,
29.07.2004р. підприємцю ОСОБА_1 Ніжинською
міською інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
видано дозвіл на виконання будівельних
робіт №15 на виконання будівельних
робіт «з будівництва зупинки
громадського транспорту у комплексі з
павільйоном побутових послуг на площі
ім.Зантковецької,8а», строк дії дозволу
до 29.07.2005р.

Рішенням виконкому Ніжинської
міськради від 23.12.2004р. №811 «Про дозвіл
на проектування, будівництво для
громадян, підприємств та організацій,
переобладнання в квартирах, матеріали
попереднього погодження та присвоєння
юридичних адрес» підприємцю ОСОБА_1
дозволено замовити коригування
проектної документації на спорудження
стаціонарної малої архітектурної
форми - павільйону торговою площею до
25м.кв. з зупинкою громадського
транспорту по вул. Заньковецькій,8-а на
попередньо погодженій земельній
ділянці.

16.12.2004 року складено акт обстеження
земельної ділянки на предмет
розміщення зупинки громадського
транспорту з павільйоном на АДРЕСА_2
біля приміщення пошти підприємцю
ОСОБА_1 (коригування проектної
документації), в якому комісія
зазначила проте, що на земельній
ділянці на АДРЕСА_2 біля приміщення
пошти передбачається розміщення МАФ -
зупинки громадського транспорту з
торговим павільйоном площею до 25,0м.кв.
(з частковим використанням раніше
виконаних фундаментів). Торговий
павільйон передбачити максимально
заскленим, покриття із прозорого
матеріалу, ділянка не підлягає
приватизації, викупу. Земельна ділянка
придатна для розміщення зупинки
громадського транспорту з павільйоном
площею до 25,0м.кв. (коригування раніше
виконаного проекту з метою зменшення
розмірів розпочатого будівництва).

В архітектурно-планувальному завданні
на коригування проектної документації
стаціонарної малої архітектурної
форми з зупинкою громадського
транспорту за адресою АДРЕСА_2, котре
18.01.2005р. затверджене головним
архітектором міста Гавриш М.П., в п.15
встановлено запроектувати стаціонарну
малу архітектурну - павільйон згідно
діючих норм; умови розміщення щодо
червоних ліній вулиць та меж земельної
ділянки - стаціонарну малу
архітектурну форму павільйон з
зупинкою громадського транспорту
розмістити згідно схеми КП ВАТПП. Окрім
того, у п.27 вказаного документа
встановлена заборона щодо зміни
функціонального призначення об'єкта
архітектури, а у п.28 встановлена
заборона зміни елементів об'єкта, котрі
визначені в його
архітектурно-технічному паспорті без
згоди архітектора - автора проекту і
місцевого органу містобудування та
архітектури, а за відсутності
архітектора - автора органу
містобудування та архітектури, також
зазначена вимога «передбачити
максимальне засклення фасадів з
використанням метал. пласт. вікон;
покрівля зупинки громадського
транспорту - «полікорбанат», зовнішній
захисний пристрій вікон, дверей -
«ролети».

Позивачем до матеріалів справи подано
копію проектної документації, в якій
визначено завдання на проектування - це
мала архітектурна форма - павільйон
промислових товарів з зупинкою
громадського транспорту на АДРЕСА_2.

Як свідчать матеріали справи Державним
підприємством Чернігівський
експертно-технічний центр
Держнаглядохоронпраці України 25.07.2005р.
надано висновок з питань охорони праці
щодо проектної (конструкторської)
документації №1663.0005.74-52.42 стосовно
робочого проекту на об'єкт МАФ -
павільйон промтоварів з зупинкою
громадського транспорту на АДРЕСА_2.

Виконавчий комітет Ніжинської міської
ради 13.02.2004р. за №3-30/К-534, 15.06.2004р. за
№3-70/К-2406, 18.02.2005р. за №3-30/К-143 погоджував
підприємцю ОСОБА_1 виготовлення
проекту відведення земельної ділянки
по наданню в оренду терміном на 5 років
на АДРЕСА_2 для розміщення стаціонарної
архітектурної форми з зупинкою
автотранспорту у відповідності
розробленої та затвердженої проектної
документації.

Рішенням XXIV сесії IV скликання
Ніжинської міської ради від 13.05.2005р.
«Про припинення права користування
земельними ділянками, внесення змін в
договори оренди земельних ділянок,
надання земельних ділянок в оренду та
постійне користування» вирішено
затвердити проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та надати
в оренду терміном на 5 років підприємцю
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0030га
на АДРЕСА_2 для розміщення малої
стаціонарної архітектурної форми для
здійснення підприємницької
діяльності.

Оренда землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності (ст.1 Закону України «Про
оренду землі»).

13.05.2005р. між Ніжинською міською радою
(орендодавець) та підприємцем ОСОБА_1
(орендар) було укладено договір оренди
землі, згідно якого орендодавець надав,
а орендар прийняв в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- комерційного використання на
підставі рішення XXIV сесії IV скликання
Ніжинської міської ради від 13.05.2005р.,
яка знаходиться у АДРЕСА_2 загальною
площею 0,0030га. Земельна ділянка
передається в оренду для розміщення
торгівельного павільйону (п.15
договору).

Згідно Акту прийому передачі земельної
ділянки від 13.05.2005р. Ніжинська міська
рада передала підприємцю ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,0030га в
користування на умовах оренди згідно
договору оренди земельної ділянки,
зареєстрованого у Ніжинському
міському відділі Чернігівської філії
ДП «Центр ДЗК» за №351 від 13.05.2005р. в
АДРЕСА_2.

03.11.2005р. Ніжинським міжміським бюро
технічної інвентаризації виготовлено
Технічний паспорт на нежитлову будівлю
- павільйон, АДРЕСА_2.

Як свідчать матеріали справи, технічна
комісія на підставі п.19 Правил
розміщення малих архітектурних форм
для здійснення підприємницької
діяльності на території м. Ніжина та
згідно Акту №175 технічної комісії про
прийняття малої архітектурної форми в
експлуатацію (стаціонарна мала
архітектурна форма - павільйон з
зупинкою громадського транспорту,
кіоск, лоток) від 20.12.2005р. прийняла в
експлуатацію стаціонарну малу
архітектурну форму - зупинка
громадського транспорту з павільйоном
промтоварів, яка розташована за
адресою АДРЕСА_2.

Рішенням 59 сесії Ніжинської міськради 6
скликання від 26.05.10р. «Про поновлення
договорів оренди земельних ділянок,
припинення права користування
земельними ділянками, внесення змін в
рішення міської ради, надання дозволів
на виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок,
надання дозволів на виготовлення
технічної документації із землеустрою,
затвердження проектів землеустрою,
надання земельних ділянок» вирішено
поновити договір оренди терміном на 5
років на земельну ділянку, площею 0,0030га
на АДРЕСА_2,8-а підприємцю ОСОБА_1 для
розміщення торгівельного павільйону.

09.06.2010р. між Ніжинською міською радою
(орендодавець) та підприємцем ОСОБА_1
(орендар) укладено договір оренди
землі, згідно якого орендодавець надав,
а орендар прийняв в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- комерційного використання на
підставі рішення 59 сесії 5 скликання
Ніжинської міської ради від 26.05.2010р.,
яка знаходиться у АДРЕСА_2 загальною
площею 0,0030га, у т.ч. 0,0030га- забудовані
землі. Згідно п.8 вказаного договору він
укладений на 1 рік. Після закінчення
строку дії договору орендар має
переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 30 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію. Відповідно
до п. 15 договору земельна ділянка
передається в оренду для розміщення
малої архітектурної форми - павільйону.

Згідно Акту прийому-передачі земельної
ділянки від 11.10.2010р. Ніжинська міська
рада передала підприємцю ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,0030га в
користування на умовах оренди згідно
договору оренди земельної ділянки,
зареєстрованого у Ніжинському
міськрайонному відділі Чернігівської
регіональної філії державного
підприємства «Центр державного
кадастру» за №90 від 11.10.2010р. в
АДРЕСА_2.

11.10.2010р. проведено встановлення на
місцевості меж земельної ділянки
підприємця ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 для
розміщення малої архітектурної форми -
павільйону, про що складено
відповідний акт.

Додатковою угодою від 20.02.2012р. до
договору оренди земельної ділянки
зареєстрованого у Ніжинському
міськрайонному відділі Чернігівської
регіональної філії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» від 11.10.2010р. за
№90, внесено зміни до договору
оренди земельної ділянки №90 від
11.10.2010р. площею 0,0030га на АДРЕСА_2 для
розміщення малої архітектурної форми -
павільйону, зокрема, в п.8 - договір
поновлено терміном на 5 років.

З огляду на вище наведене, суд доходить
висновку, що позивачу була відведена та
передана в оренду земельна ділянка
саме для розміщення малої
архітектурної форми, а не об'єкту
нерухомості, видані дозвільні
документи та прийнято в експлуатацію
стаціонарну малу архітектурну форму -
зупинка громадського транспорту з
павільйоном промтоварів, яка
розташована за адресою АДРЕСА_2.

Право власності на новостворену рухому
річ виникає у особи, яка її виготовила
(створила) в той момент, коли в
результаті виготовлення чи створення
з'являється об'єкт, який може
кваліфікуватись як нова річ, якщо інше
не встановлено договором або законом.
При цьому йдеться про створення такого
об'єкта для себе, оскільки, якщо він
створюється за договором для іншої
особи, він стає власністю цієї особи.

Щодо моменту виникнення права
власності на новостворене нерухоме
майно встановлені особливості,
передбачені ч. 2 ст. 331 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
право власності на новостворене
нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва. Якщо договором
або законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту
прийняття його до експлуатації. Якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної реєстрації
(систему органів державної реєстрації
прав становлять центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державної реєстрації прав, та
структурні підрозділи територіальних
органів Міністерства юстиції України,
які забезпечують реалізацію його
повноважень та є органами державної
реєстрації прав - ст.6 Закону України
«Про Державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Положення ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу
України слід розуміти у системному
зв'язку із положенням ст. 182 Цивільного
кодексу України щодо державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухомі речі, яка не
передбачає ніяких винятків. Як правило,
усі об'єкти нерухомого майна, зважаючи
на свою специфіку, після завершення
будівництва підлягають прийняттю до
експлуатації та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
«Про Державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Отже, моментом виникнення права
власності на новостворене нерухоме
майно є державна реєстрація.

У вересні 2012р. позивач звернувся до КП
«Ніжинське МБТІ» Чернігівської
обласної ради для реєстрації права
власності на новостворене майно.

Рішенням реєстратора КП «Ніжинське
МБТІ» від 14.09.2012р. відмовлено в
реєстрації прав власності на нежитлову
будівлю розташовану в АДРЕСА_2,
оскільки заявником не подано
правовстановлюючих документів
відповідно до ч.2 п.2.2 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 07.02.2002р. №7/5 та
зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002р. за
№157/6445.

У поданій позовній заяві позивач
зазначає, що відмова у проведенні
державної реєстрації прав на нерухоме
майно і є підставою для звернення до
суду з позовом. Крім того, позивач
зазначає, що збудований об'єкт
нерухомості - нежитлова будівля
«магазин із зупинкою громадського
транспорту» має всі ознаки нерухомого
майна і не має ознак малої
архітектурної форми, так як
встановлений не тимчасово, а із
улаштуванням фундаменту згідно
проектної документації. Таким чином, за
твердженням позивача, збудований ним
об'єкт є нерухомим майном і право
власності позивача на нього підлягає
державній реєстрації, але таке право
позивача не визнається.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України особа має право звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності:

1) якщо це право оспорюється або не
визнається іншими особами (за умови, що
позивач не перебуває з цими особами у
зобов'язальних відносинах, оскільки
права осіб, які перебувають у
зобов'язальних відносинах, повинні
захищатися за допомогою відповідних
норм інституту зобов'язального права);

2) у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392
Цивільного кодексу України є
відсутність іншого, окрім судового,
шляху для відновлення порушеного
права.

Позивачем у позові про визнання права
власності є особа, яка вже є власником.

Позов про визнання права власності на
майно подається власником тоді, коли в
інших осіб виникають сумніви щодо
належності йому цього майна, коли
створюється неможливість реалізації
позивачем свого права власності через
наявність таких сумнівів. Відповідачем
у позові про визнання права власності
має бути особа, яка сумнівається у
належності майна позивачеві, або не
визнає за ним права здійснювати
правомочності володіння, користування
і розпорядження таким майном, або має
власний інтерес у межах існуючих
правовідносин.

Відмова органу державної реєстрації
прав в оформленні права власності на
об'єкт нерухомого майна та видачі
свідоцтва у зв'язку з ненаданням
необхідних документів для оформлення
такого права не є оспорюванням права
власності на об'єкт нерухомого майна
(постанова Верховного Суду України від
20 червня 2011 р. у справі № 3-54гс11,
постанова Верховного Суду України від
20 червня 2011 р. у справі № 3-55гс11,
постанова Верховного Суду України від
12 вересня 2011 р. у справі № 3-78гс11,
постанова Верховного Суду України від 3
жовтня 2011 р. у справі № 3-100гс11,
постанова Верховного Суду України від
10 жовтня 2011 р. у справі № 3-105гс11).

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного
кодексу України види використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Аналогічна норма міститься в ч. 4 ст. 26
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності»: «Право на
забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації».

Згідно із зазначеними нормами земельна
ділянка може використовуватися
власником у спосіб, який відповідає
категорії земельної ділянки.
Класифікація видів цільового
призначення земель (далі - КВЦПЗ)
затверджена наказом Держкомзему від 23
липня 2010 р. №548, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 1
листопада 2010 р. за №1011/18306. КВЦПЗ
визначає поділ земель на окремі види
цільового призначення земель, які
характеризуються власним правовим
режимом, екосистемними функціями,
видом господарської діяльності, типами
забудови, типами особливо цінних
об'єктів і застосовується для ведення
обліку земель та формування звітності
із земельних ресурсів.

За змістом чинного законодавства
тимчасові споруди (малі архітектурні
форми) встановлюються на земельній
ділянці на підставі
правовстановлюючого документу на
відповідну земельну ділянку (державний
акт чи договір оренди земельної
ділянки) та дозволу на розміщення малої
архітектурної форми (за встановленою
формою), який видається органом
містобудування та архітектури.

Матеріалами справи підтверджено, що
спірний об'єкт споруджено на земельній
ділянці, наданій ФОП ОСОБА_1 в оренду
згідно договору оренди, в якому сторони
погодили, що земельна ділянка
передається в оренду для розміщення
малої архітектурної форми - павільйону.

Враховуючи норми чинного
законодавства і зокрема положення
статей 182, 331, 334 Цивільного кодексу
України основною умовою для визначення
статусу нерухомого майна будь-якого
об'єкта нерухомості є державна
реєстрація прав на нього.

Законом України «Про Державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» встановлено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (ст. 2).

Об'єкти нерухомого майна мають бути
капітального типу (ст. 4 Закону України
«Про Державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»), а не
тимчасовими, що є характерним для малих
архітектурних форм і тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності, визначення яких міститься
в ст. 28 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Також, відповідно до абзацу 7 п. 4
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. №
703, не підлягають державній реєстрації
речові права та їх обтяження на малі
архітектурні форми, тимчасові,
некапітальні споруди, що розташовані
на земельній ділянці, переміщення яких
є неможливим без їх знецінення та зміни
призначення.

Аналогічне правило містилось в п. 1.6
Тимчасового положення «Про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно», затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від 7
лютого 2002 р., який втратив чинність
згідно з наказом Міністерства юстиції
України від 14 грудня 2012 р. № 1844/5.

Як свідчать матеріали справи, зокрема і
Акт технічної комісії про прийняття
малої архітектурної форми в
експлуатацію №175 від 20.12.2005р., позивачем
збудовано малу архітектурну форму -
зупинку громадського транспорту з
павільйоном промтоварів.

Факт введення спірного майна в
експлуатацію як об'єкту малої
архітектурної форми спростовує
належність цього майна до об'єктів
нерухомості.

Враховуючи вище викладене, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
позивача є безпідставними і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача
повністю.

Керуючись ст.181, 331, 392 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 32, 33, 49, 77, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 03.03.2014р.

Суддя
Н.Ю.Книш