ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р.
Справа № 922/4636/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Гришукової Т.Ф., довіреність
№ 1214-06-1 від 23.12.2013 року

відповідача - Горецького О.В.,
довіреність № 102-6 від 13.11.2013 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача - Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ (вх.№55Х/3)
на рішення господарського суду
Харківської області від 05.12.13 у справі
№922/4636/13

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ

до Державного підприємства
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей", м. Харків

про стягнення 325000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
звернувся до господарського суду з
позовною заявою, згідно якої просив суд
стягнути з відповідача, ДП "Спеціальне
проектно-технологічне бюро виробничих
потужностей", штраф за порушення
зобов'язань за договором в розмірі
180000,00 грн. та збитків в розмірі 145000,00
грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 05.12.2013 року по
справі № 922/4636/13 (суддя Мамалуй О.О.) в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням
господарського суду, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить зазначене
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити. При цьому позивач
зазначає, що в строки передбачені
календарним планом за договором
відповідач послуги за 3 та 4 етапами не
надав. Позивач також стверджує, що
відповідачем порушені строки
зазначені і в листі
Держгірпромнагляду, оскільки на
виконання останнього етапу послуг за
договором відповідачу надано строк з
28.12.2012 по 01.10.2013.

Відповідач надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому з наведеним
позивачем доводами не погоджується,
вважає їх безпідставними, посилаючись
на те, що сторони за взаємної згоди
шляхом внесення відповідних
корегувань погодили зміни шляхом
заміни строків дії самого договору та
відповідних додатків. Також,
відповідач посилається на те, що
порушення строків договору сталося не
з вини відповідача, а у зв'язку із
затримкою у погодженні та затвердженні
проекту Наказу Міненерговугілля з
причин, невідомих відповідачу. Просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, оскаржуване рішення - без
змін.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази по
справі на їх підтвердження, їх юридичну
оцінку та доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, колегія суддів приходить до
висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, 13.07.2011 р.
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України та ДП
«Спеціальне проектно-технологічне
бюро виробничих потужностей» був
укладений договір № 126-Ф-11 на надання
послуг з технічних випробувань та
аналізу (74.30.1) (Заходи щодо забезпечення
реалізації Програми робіт Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на 2011 р.)
"Розроблення Правил охорони праці під
час експлуатації теплових установок та
мереж".

Звертаючись до господарського суду,
позивач послався на те, що позивач та
відповідач погодили строк надання
послуг за 3 та 4 етапами та послуг за
договором в цілому - 01 жовтня 2013 року,
проте відповідач в обумовлений
договором строк такі послуги не надав.
Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 4
від 28.12.2012 р. до договору передбачено, що
у разі ненадання послуг в повному
обсязі в межах строку дії договору,
відповідач сплачує штраф в розмірі
вартості договору, яка становить 180000,00
грн. Також позивач зазначив про те, що
він сплатив відповідачу за договором
145000,00 грн., які є збитками, під якими
розуміють витрати, зроблені управненою
стороною, втрата або пошкодження її
майна, а також не одержані нею доходи,
які управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Вказані обставини стали підставою
звернення позивача до господарського
суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний господарський спір суд
першої інстанції виходив з того, що
причиною затримки виконання робіт
відповідачем, передбачених 4-м етапом
договору стали зміни у системі органів
центральної виконавчої влади - а саме:
відповідно до Указу Президента України
"Про деякі заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади"
№ 726/2012 р. від 24.12.2012 р.
Держгірпромнагляд стала визнана такою,
що підпорядковується Міністерству
енергетики та вугільної промисловості
України. Затримка виникла у зв'язку із
зміною порядку затвердження та
погодження нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади, а саме: направлення Правил, що є
предметом договору та попередження до
Міненерговугілля. Держгірпромнагляд
ввів в дію орієнтовний план роботи з
питань нормотворчої діяльності на 2013
рік, п. 30 якого встановив строк подання
зазначеного проекту до Кабінету
Міністрів України правил, що є
предметом договору в IV кварталі 2013 р.

Встановивши, що відповідач вчасно
подав на затвердження НПАОП
Держгірпромнагляду, та відповідач
позбавлений повноважень контролю,
керування процесом затвердження НПАОП,
а також беручи до уваги, що
відповідачем були вжиті заходи щодо
сприяння прискорення процедури
затвердження НПАОП, зважаючи на те, що
позивачем не доведено ненадання
відповідачем послуг у повному обсязі,
суд першої інстанції відмовив в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з відповідача.

З даними висновками повністю
погоджується колегія суддів, оскільки
вони відповідають обставинам справи,
ґрунтуються на документальних доказах
та нормах чинного законодавства, які
регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34, 36 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Письмовими доказами є
документи i матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Слід зазначити, що за своєю правовою
суттю між сторонами по справі виникли
правовідносини з договору № 126-Ф-11 від
13.07.2011 на надання послуг з технічних
випробувань та аналізу (74.30.1) (Заходи
щодо забезпечення реалізації Програми
робіт Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України на
2011 р.) "Розроблення Правил охорони праці
під час експлуатації теплових
установок та мереж".

Згідно з п. 1.1 цього договору виконавець
зобов'язується протягом дії договору
надати замовникові послуги, а замовник
- прийняти та оплатити такі послуги.

Матеріали справи свідчать про те, що
30.12.2011 р. між сторонами була підписана
додаткова угода № 1, згідно якої строк
виконання робіт продовжений до 30.11.2012
р.;

27.09.2012 р. між сторонами була підписана
додаткова угода № 2, згідно якої строк
виконання робіт продовжений до 15.12.2012
р.;

14.12.2012 р. між сторонами була підписана
додаткова угода № 3, згідно якої строк
виконання робіт продовжений до 28.12.2012
р.;

28.12.2012 р. між сторонами була підписана
додаткова угода № 4, згідно якої строк
виконання робіт продовжений до 01.10.2013 р.

Відповідно до п. 5.4. договору, приймання
послуг здійснюється поетапно з
підписанням актів приймання-передачі
послуг та приймання-передачі
документації по кожному етапу.

30.08.2011 р. сторони склали акт № 1
приймання-передачі послуг за етапом 1
згідно договору.

18.10.2011 р. сторони склали акт № 2
приймання-передачі послуг за етапом 2
згідно договору.

04.09.2013 р. сторони склали акт № 3
приймання-передачі послуг за етапом 3
згідно договору.

Отже, вказані обставини свідчать про
те, що відповідачем були надані послуги
за 1, 2 та 3 етапами в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається. що
остаточна редакція Правил, що є
предметом договору, на виконання умов
договору була надіслана відповідачем
до Державної служби гірничного нагляду
та промислової безпеки України листом
№ 14-134 від 09.12.2011 року (отримання листа
підтверджується вх. № 13509/0/2-11 та
печаткою Держгірпромнагляду).

Як зазначає відповідач, з моменту
передачі НПАОП до Держгірпромнагляду
він був позбавлений повноважень щодо
контролю, прискорення та будь-якого
впливу на процес затвердження НПАОП
центральним органом виконавчої влади
та їх реєстрації в міністерстві
юстиції України, оскільки зазначені
роботи виконуються службою
Держгірпромнагляду та Міністерством
енергетики та вугільної промисловості
України без участі відповідача.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 22.05.2012 р. Держгірпромнагляд
листом № 4179/0/4.1-13/6/13 направив проект
остаточної редакції НПАОП до
Національного науково-дослідного
інституту промислової безпеки та
охорони праці для проведення
погодження з центральними органами
виконавчої влади, подальшого
затвердження і реєстрації в
Міністерстві юстиції України, адже
супроводженні проектів НПАОП під час
проходження процедури погодження
забезпечує ННДІПБОП, а не виконавець,
як це зазначено під час укладання
договору.

30.09.2013 р. Держгірпромнагляд листом №
9659/0/4.1-08/6/13 направив на розгляд та
підпис Міністру Міненерговугілля
проект наказу "Про затвердження правил
охорони праці під час експлуатації
тепломеханічного обладнання
електростанцій, теплових мереж та
тепловикористовувальних установок".
Держгірпромнагляд листом № 6975/08/8.1-04/6/13
від 17.07.2013 р. повідомив відповідача про
те, що проект НПАОП, що є предметом
договору надіслано на погодження до
заінтересованих органів виконавчої
влади, що не дає можливості відповідачу
виконати умови договору у встановлений
термін.

Так, позивач зазначає, що відповідач
порушив договірне зобов'язання,
несумлінно виконував свої обов'язки за
договором, невчасно подав проект НПАОП
на узгодження, у зв'язку з чим порушив
строки договору.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України передбачено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання. Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Як вбачається з наданих до матеріалів
справи доказів, затримка виконання
відповідачем договірних зобов'язань
виникла не з вини відповідача, а у
зв'язку із зміною порядку затвердження
та погодження нормативно-правових
актів центральними органами
виконавчої влади, а саме, направлення
Правил, що є предметом договору на
повторне погодження до
Міненерговугілля, про що відповідач
систематично інформував позивача.

При цьому, наявні матеріали справи
свідчать про те, що до завершення дії
договору відповідач систематично
інформував позивача про стан виконання
послуг та неодноразово звертався до
позивача із заявами щодо сприяння
прискорення процедури затвердження
НПАОП та укладання додаткових угод
щодо перенесення строку договору на
кінець грудня 2013 року (вих. № 14-82 від
20.08.2012; вих № 14-143 від 24.10.2012; вих. № 14-193
від 13.12.2012; вих. № 14-43 від 28.03.2013; вих. №
14-72 від 20.05.2013; вих. № 14-65 від 05.06.2013; вих.
№ 14-123 від 26.09.2013).

В свою чергу, у відповідях позивача ним
не зазначалось про розірвання
договору, про відсутність фінансування
чи про втрату актуальності виконання
послуг за договором.

Отже, доказів того, що з вини виконавця
(відповідача) сталася затримка
державної реєстрації матеріали справи
не містять.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем було
вжито всіх належних заходів щодо
належного виконання зобов'язань за
договором. Крім того, позивач погодився
з продовженням терміну дії та строків
виконання етапів договору, укладаючи
додаткові угоди до договору.

Пунктом 7.3. договору встановлена
відповідальність виконавця за
неналежне виконання умов договору, а
саме:

- у разі затримки надання послуг або
надання їх не в повному обсязі
заявленому замовником, виконавець
сплачує неустойку в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожний день
затримки;

- у разі ненадання послуг за договором з
вини виконавця останні сплачує штраф в
розмірі 1% від суми договору.

Однак, враховуючи те, що відповідачем
доведено факт вжиття всіх залежних від
нього заходів щодо належного виконання
зобов'язання, а також з матеріалів
справи не вбачається доказів порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для стягнення з відповідач
штрафу за порушення зобов'язань за
договором та вважає правомірними
висновки першої інстанції про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено належними та
допустимими доказами того, що
внаслідок невиконання умов договору
відповідачем, він зазнав збитків.

Так, згідно ст. 22 Цивільного кодексу
України, під збитками визнаються
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати , які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права; доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено.

Відповідно до ч.2 ст. 224 Господарського
кодексу України, під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

При цьому позивач повинен довести
збитки, котрі були заподіяні
відповідачем, факт протиправної
поведінки відповідача, безпосередній
причинний зв'язок між його поведінкою
і заподіянням збитків та їх розмір.

Згідно діючого законодавства (ст.ст. 614,
623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 226
Господарського кодексу України), для
застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу господарського
правопорушення: 1) порушення
зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний
зв'язок між порушенням зобов'язання та
збитками; 4) вина.

Але позивачем в даному випадку не
доведено ані порушення зобов'язання з
боку відповідача, ані вжиття
необхідних заходів щодо запобіганню
збиткам, що свідчить про неможливість
наявності причинного зв'язку між
відсутнім порушенням зобов'язання з
боку відповідача та збитками позивача.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про те, що позовні вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача збитків в розмірі 145000,00
грн. також є безпідставними,
недоведеними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищезазначене,
колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
обставини справи були всебічно і повно
досліджені господарським судом, а тому
рішення господарського суду
Харківської області від 05.12.2013 року по
справі №922/4636/13 відповідає чинному
законодавству та фактичним обставинам
справи, а доводи заявника, з яких подана
апеляційна скарга про скасування
рішення, не можуть бути підставою для
його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року по справі №922/4636/13 залишити без
змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 31 січня 2013 року

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.