ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" лютого 2014 р.Справа №
924/838/13Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Головуючий суддя Димбовський В.В.,
судді Муха М.Є., Шпак В.О., розглянувши
матеріали справи

за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
„ПриватБанк", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дунаївці

про стягнення заборгованості за
договором б/н від 01.03.2011р. в розмірі 65675,67
грн., з якої 23000,00 грн. - заборгованості
за кредитом, 25155,83 грн. - заборгованості
по процентам за користування кредитом,
7083,00 грн. - заборгованості по комісії за
користування кредитом, 10436,84 грн. - пені

За участю представників:

від позивача: Лисак В.С. - за довіреністю
№4008-О від 21.10.2010р.

від відповідача: ОСОБА_3 - за договором
про надання правової допомоги від
30.09.2013р.

У судовому засіданні відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.
Рішення (вступна та резолютивна
частини) проголошено 03.02.2014р., оскільки
у судовому засіданні 21.01.2014р.
оголошувалась перерва.

Суть спору: позивач звернувся з позовом
до суду про стягнення з відповідача
заборгованості за договором б/н від
01.03.2011р. в розмірі 59072,62 грн., з якої 34500,00
грн. - заборгованості за кредитом, 14851,17
грн. - заборгованості по процентам за
користування кредитом, 4693,50 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 5027,95 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. Позовні
вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань з повернення кредиту,
сплати процентів та комісій за
користування кредитними коштами.

Під час розгляду справи представником
позивача подано заяву про збільшення
розміру позовних вимог, згідно якої
позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість за договором б/н від
01.03.2011р. в розмірі 65675,67 грн., з якої 23000,00
грн. - заборгованість за кредитом, 25155,83
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 7083,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 10436,84 грн. - пеня.
Збільшення розміру позовних вимог
розглянуто та прийнято судом, про що
зазначено в ухвалі від 02.12.2013р.

Присутній у судовому засіданні
представник позивача наполягав на
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що вони обґрунтовані
та підтверджені поданими доказами.

Відповідач позовні вимоги не визнає та
просить відмовити в задоволенні
позову. Обгрунтовуючи свої заперечення
зазначає, що порушення умов договору
сталося не з її вини, а є наслідком
складної економічної ситуації в
державі та порушенням договірних
зобов'язань зі сторони її ділових
партнерів. Вказує, що по мірі
можливості погашає заборгованість.
Крім того, просить, у разі задоволення
позову, зменшити розмір пені до 1000,00
грн., мотивуючи тим, що знаходиться у
важкому матеріальному становищі і її
господарська діяльність призупинена.

У судовому засіданні представник
відповідача наполягав на відмові у
позові.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
по суті, суд встановив:

01.03.2011р. фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 було підписано заяву про
відкриття поточного рахунку, згідно
якої вона приєдналась до „Умов та
правил надання банківських послуг",
Тарифів банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua., які
разом складають договір банківського
обслуговування б/н від 01.03.2011р. та взяла
на себе зобов'язання виконувати умови
договору.

Відповідно до договору відповідачу
було встановлено кредитний ліміт на
поточний рахунок 6426 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
кліент-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано „Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Згідно п.п. 3.18.1.16. Умов - при укладанні
договорів і угод, чи вчиненні інших дій,
що свідчать про приєднання клієнта до
„Умов і правил надання банківських
послуг" (або у формі „Заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом „першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. п. 3.18.1.1., 3.18.1.3., 3.18.1.8.
умов - кредитний ліміт на поточний
рахунок надається на поповнення
обігових коштів та здійснення поточних
платежів клієнта, в межах кредитного
ліміту. Про розмір ліміту банк
повідомляє клієнта на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банка та
клієнта. Кредит надається в обмін на
зобов'язання клієнта щодо його
повернення, сплати процентів та
винагороди. Проведення платежів
клієнта у порядку обслуговування
кредитного ліміту, проводиться банком
протягом одного року з моменту
підписання угоди про приєднання
клієнта до „Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі „Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - „Угода").

Згідно п. 3.18.1.6. умов ліміт може бути
змінений банком в односторонньому
порядку, передбаченому умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
банку. Підписавши угоду, клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
ліміту проводиться банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

У розділі 3.18.4. затверджено порядок
розрахунків за користування кредитом в
період з дати виникнення дебетового
сальдо на поточному рахунку клієнта
при закритті банківського дня клієнт
виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка). За період користування
кредитом з моменту виникнення
дебетового сальдо до дати обнулення
дебетового сальдо в одну з дат з
наступного 20-го до 25-го числа місяця
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості. При не обнуленні
дебетового сальдо в одну з дат періоду,
в якому дебетове сальдо підлягає
обнуленню, протягом 90 днів з останньої
дати періоду, в якому дебетове сальдо
підлягало обнуленню, клієнт виплачує
банку за користування кредитом
проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню. У випадку непогашення
кредиту протягом 90 днів з дати
закінчення періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнуленню, починаючи
з 91-го дня після дати закінчення
періоду, в якому дебетове сальдо
підлягало обнуленню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта щодо погашення заборгованості
вважаються порушеними. При порушенні
клієнтом будь-якого з грошового
зобов'язання клієнт сплачує банку
відсотки за користування кредитом у
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого умовами і правилами
надання банківських послуг, клієнт
сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під „непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.
При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. умов банк має
право при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого „Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Згідно п. 3.18.5.1 умов при порушенні
клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених умовами п.п.
3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п.п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п., п. 3.18.2.2.5, 3.1.8.4.4, 3.18.4.5,
3.18.4.6 клієнт сплачує банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, клієнт сплачує
банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 3.18.5.4 умов нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

У пункті 3.18.6.1. умов зазначено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється з моменту подачі клієнтом
до банку заяви на приєднання до „Умов
та Правил надання банківських послуг"
(або у формі „Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки із
зразками підписів і відбитка печатки"
або у формі авторизації кредитної
угоди в системах клієнт-банк/інтернет
клієнт-банк, або у формі обміну
паперовій або електронною інформацією,
або в будь-якій іншій формі) та/або з
моменту надання клієнтом
розрахункових документів на
використання коштів у рамках
кредитного ліміту в межах зазначених у
них сум, і діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в сумі
50000,00 грн., про що свідчать довідка ПАТ
КБ „Приватбанк" №08.7.0.0.0/38 від
03.04.2013р., виписка по рахунку за період з
24.04.2012р. по 22.03.2013р. Натомість,
відповідач користувався наданими йому
грошовими коштами, однак умови
кредитного договору щодо вчасного
повернення кредитних коштів, процентів
за користування кредитними коштами та
комісії за користування кредитом не
виконував, у зв'язку з чим виникла
заборгованість.

21.03.2013р. позивач надсилав відповідачу
претензію про погашення
заборгованості, про що свідчить опис
вкладення у цінний лист та фіскальний
чек. Однак, претензія залишена без
задоволення.

21.06.2013р. між позивачем та відповідачем
укладено додаткову угоду №1 до
договору про надання банківських
послуг, згідно п. 2.1. якої сторони
погодили, що протягом 90 днів з дати її
підписання клієнт зобов'язується
здійснити погашення заборгованості в
сумі 52509,98 грн. Погашення
заборгованості в розмірі зазначеному
цим пунктом, здійснюється клієнтом в
розмірах і періоди, визначеними на його
розсуд.

Пунктом 2.2 додаткової угоди визначено,
що в разі, якщо клієнт в строк,
передбачений п. 2.1. цієї угоди здійснить
погашення заборгованості за кредитом в
розмірі, зазначеному в п. 2.1. цієї угоди,
сторони узгодили про зменшення
заборгованості з пені в сумі 7100,32 грн.
та заборгованості по прострочених
відсотках в сумі 7812,34 грн.

Пунктом 2.3. додаткової угоди сторони
обумовили, що згідно ст. 212 ЦК України в
разі невиконання клієнтом свого
зобов'язання, передбаченого в п. 2.1. цієї
угоди, умови п. 2.1. - 2.2. цієї угоди
припиняють свою дію (скасувальна
обставина) з дати укладання цієї угоди
і клієнт виконує свої зобов'язання з
погашення кредиту на умовах договору
згідно графіка погашення кредиту.
Згідно п. 3 додаткової угоди всі інші
умови договору, що не протирічать
умовам цієї додаткової угоди,
залишаються незмінними.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання, які сторони погодили
додатковою угодою, тому позивач згідно
розрахунку станом на 18.11.2013р. просить
стягнути заборгованість за кредитом в
сумі 23000,00 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом в
сумі 25155,83 грн., заборгованість по
комісії за користування кредитом в
сумі 7083,00 грн.

За порушення виконання грошового
зобов'язання за договором позивач
нарахував відповідачу пеню в розмірі
10436,84 грн. (загалом за період з 10.05.2011р. по
18.11.2013р.).

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у
сукупності, судом приймається до уваги
наступне:

У відповідності до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Одним із загальних принципів
цивільного законодавства є принцип
свободи договору, який втілюється в
положеннях статей 3 та 627 ЦК України.
Свобода договору включає й вільне
визначення сторонами його умов, де
фіксуються взаємні права та обов'язки
учасників. Цивільне законодавство
базується на принципі обов'язкового
виконання сторонами зобов'язань за
договором.

З матеріалів справи вбачається, що
правовідносини між сторонами виникли
на підставі договору банківського
обслуговування від 01.03.2011р., і кожна із
сторін прийняла на себе певні
зобов'язання щодо його виконання.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046, ч. 1 ст. 1048
параграфа 1 глави 71 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Частинами 1,2 статті 1056-1 Цивільного
кодексу України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів. Встановлений договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком, іншою фінансовою
установою в односторонньому
порядку.

Приписами статті 526 ЦК України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Як передбачено ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

За умовами ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Наявні в матеріалах справи документи
свідчать про те, що відповідач отримав
кредитні кошти і зобов'язаний був їх
повернути у строки, передбачені
умовами договору, а також сплатити
проценти за користування кредитними
коштами та комісію за користування. Між
тим, свої зобов'язання відповідач
належним чином не виконував, оплату не
здійснював. Факт неналежного виконання
відповідачем договірних обов'язків
підтверджується матеріалами справи.
Крім іншого, наявність боргу
підтверджено додатковою угодою від
21.06.2013р., якою сторони погодили строк
погашення заборгованості за кредитом,
комісією і частини суми по відсоткам, а
також списання сум пені і частини
відсотків. Однак, згідно умов
додаткової угоди, до внесення
необхідної суми частина боргу не
списується, а позивач має право
вимагати її стягнення на загальних
підставах.

Оскільки умова додаткової угоди,
необхідна для списання банком частини
заборгованості, відповідачем не
дотримана, заборгованість не погашено,
позивач обгрунтовано просить стягнути
всю суму боргу, яка ним заявлена.

Посилання відповідача на відсутність
вини у зв'язку зі складною економічною
ситуацією в державі не може звільнити
його від відповідальності, оскільки
економічна криза у світі та країні є
загальним чинником, який носить
загальний характер та у повній мірі
стосується обох сторін.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
згідно з приписами ч. 1 статті 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Нерентабельність та неприбутковість
боржника стосується його діяльності,
ризик зміни обставин здійснення такої
діяльності є його власним ризиком,
цілком передбачуваним при здійсненні
підприємництва - самостійної,
ініціативної, систематичної, на
власний ризик господарської
діяльності, з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку. Ризик зміни
обставин здійснення господарської
діяльності цілком покладається на
відповідача та не може бути ризиком
іншої сторони, оскільки в протилежному
випадку порушується принцип
збалансованості інтересів сторін.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
передбачено, якщо предметом неустойки
є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону
України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платники грошових
коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений даним
законом, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Тобто, за приписами вказаної норми
нарахування санкцій триває протягом
шести місяців, проте договором або
законом може бути передбачений інший
строк.

Сторони передбачили нарахування пені у
разі порушення термінів повернення
кредиту та відсотків в максимальному
розмірі, передбаченому Законом України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань". Крім
того, сторони обумовили трирічний
строк нарахування пені.

Таким чином, у даному випадку при
обчисленні суми пені не застосовуються
обмеження шестимісячним строком,
передбачені ч. 6 ст. 232 ГК України. Отже,
нарахування позивачем пені за період
більший ніж шість місяців є
правомірним.

Перевіривши правильність нарахування
розміру пені, суд погоджується з даними
розрахунками. Між тим, представником
відповідача заявлено клопотання про
зменшення розміру пені до 1000,00 грн.
мотивуючи тим, що відповідач
знаходиться у важкому матеріальному
становищі і її господарська діяльність
призупинена. На підтвердження
зазначених обставин відповідачем
подано податкову декларацію про
майновий стан і доходи за 2013 рік.

При стягненні пені судом враховується,
що у випадку нарахування неустойки, яка
є явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права, суд має право її зменшувати.
Наявність у кредитора можливості
стягувати із споживача надмірні
грошові суми, як неустойку, спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання неустойка
перетворюється на несправедливо
непомірний тягар для споживача та
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків кредитором
(рішення Конституційного Суду від
11.07.2013р. №7-рп/2013).

Пунктом 1 ст.233 ГК України закріплено, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника. Вирішуючи
питання про зменшення розміру пені та
штрафу, які підлягають стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання, суд
повинен з'ясувати наявність значного
перевищення розміру неустойки перед
розміром збитків, а також об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін.

Згідно п. 46.1. ст. 46 Податкового кодексу
України податкова декларація,
розрахунок - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання.

Наявна в матеріалах справи податкова
декларація про майновий стан і доходи
за 2013 рік фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 свідчить про відсутність
доходів, отриманих від провадження
господарської діяльності у 2013 році.

Оцінивши в сукупності обставини справи
та надані докази, надавши належну
оцінку майновому стану відповідача,
приймаючи до уваги клопотання
відповідача про зменшення штрафних
санкцій, з огляду на те, що позивачем
пеню нараховано в межах максимально
можливого розміру та строку, а також
відсутність у позивача будь-якої шкоди
або прямих збитків внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором, суд
вважає за необхідне зменшити розмір
загальної суми пені, що підлягає
стягненню з відповідача до 7436,84 грн.
Тому, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені в сумі
7436,84 грн. підлягають задоволенню, а в
частині стягнення 3000,00 грн. пені
відмові.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 30.01.2014р. по справам №924/886/13,
№913/2212/13, у постанові Рівненського
апеляційного господарського суду від
25.11.2013р. по справі №924/886/13.

Враховуючи викладені вище обставини,
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково в частині стягнення з
відповідача 23000,00 грн. - заборгованості
за кредитом, 25155,83 грн. - заборгованості
по процентам за користування кредитом,
7083,00 грн. - заборгованості по комісії за
користування кредитом, 7436,84 грн. - пені.
У частині позовних вимог про стягнення
3000,00 грн. пені належить відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по
оплаті судового збору покладаються на
відповідача. При цьому враховується, що
незважаючи на зменшення судом розміру
пені, згідно з пунктом 3.17.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011р.,
судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача без урахування зменшення
неустойки.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, СУД

ВИ Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
„ПриватБанк", м. Дніпропетровськ до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дунаївці про стягнення заборгованості
за договором б/н від 01.03.2011р. в розмірі
65675,67 грн., з якої 23000,00 грн. -
заборгованості за кредитом, 25155,83 грн. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 7083,00 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 10436,84 грн. - пені
задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" (м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50; код 14360570) 23000,00 грн.
(двадцять три тисячі гривень 00 коп.) -
заборгованості за кредитом, 25155,83 грн.
(двадцять п'ять тисяч сто п'ятдесят
п'ять гривень 83 коп.) - заборгованості по
процентам за користування кредитом,
7083,00 грн. (сім тисяч вісімдесят три
гривні 00 коп.) - заборгованості по
комісії за користування кредитом, 7436,84
грн. (сім тисяч чотириста тридцять
шість гривень 84 коп.) - пені, 1720,50 грн.
(одну тисячу сімсот двадцять гривень 50
коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення
3000,00 грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 07 лютого 2014
року.

Головуючий суддя
В.В. Димбовський

Суддя
М.Є. Муха

Суддя
В.О. Шпак

Віддруковано 3 примірника:1 - до справи,2
- позивачу,3 - відповідачу.