ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року Справа №
904/8663/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Орєшкіної Е.В., Широбокової Л.П.

Секретар судового засідання: Клєвцова
О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Чернецька В.Л.,
представник; довіреність № б/н від
02.01.14;

представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
повідомлений належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз"
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.12.2013р.
у справі № 904/8663/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Демікс",

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз",

про стягнення 158 667,92 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Демікс" звернувся до
господарського суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз"
про стягнення 158 667,92 грн.
заборгованості за поставлений товар за
договором ТПКФ № 21.05/13 від 21.05.13р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.12.2013р.
у справі №904/8663/13 (суддя Дубінін І.Ю.)
позов задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз",
смт. Ювілейне, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Демікс", м.
Київ, 149 271 грн. 17 коп. основного боргу, 3
214 грн. 68 коп. пені, 6 182 грн. 17 коп. 25%
річних, 3 173 грн. 36 коп. витрат по сплаті
судового збору.

Не погодившись з оскарженим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агро-Союз"
звернулося до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині стягнення 3214, 68 грн.
пені та 6 182 грн. 17 коп. 25% річних.

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що підставою позову є
порушення строку оплати товару нібито
поставленого за договором поставки №
ТПКФ 21.05/13 від 21.05.2013р., проте договір
сторонами не був укладений, оскільки
між позивачем та відповідачем не було
досягнуто згоди щодо всіх умов,
зазначених у протоколі розбіжностей,
про що свідчить відсутність
підписаного сторонами протоколу
узгодження розбіжностей або іншої
згоди у письмовій формі. Скаржник
вважає, що договір є неукладеним, тобто
відсутні підстави для стягнення пені
та 25% річних згідно п.5.2 договору.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач просить суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення господарського суду - без змін.

Від відповідача надійшло
клопотання щодо розгляду справи без
участі представника.

Враховуючи те, що наявні у справі
докази дозволяють розглянути скаргу по
суті, колегія суддів вважає за можливе
задовольнити клопотання відповідача
та розглянути спір за відсутністю його
представника.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи
та перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Демікс"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Агро-Союз" (покупець) укладено типовий
договір № ТПКФ 21.05/13 від 21.05.2013 року.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. вказаного
договору постачальник зобов'язується в
порядку і терміни, встановлені цим
договором, передати у власність
покупцеві товар, в певній кількості,
відповідної якості, а покупець
зобов'язався прийняти товар і сплатити
його на умовах, визначених в цьому
договорі. Кількість і асортимент
товару, що поставляється, вказується в
накладній, скріпленій на підставі
замовлення покупця, яка є невід'ємною
частиною цього договору. Накладні
оформляються на кожну партію товару, що
поставляється (договору).

Згідно п. 7.1. договір вступає в силу з
моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
і діє до 31 грудня 2013 року.

Як встановлено п. 2.5. договору, покупець
проводить оплату товару на умовах
відстрочення платежу: 90 (дев'яносто)
календарних днів з моменту постачання
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальника.
Датою (моментом) оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
банківський рахунок постачальника.

Пунктом 2.6. договору зазначено, що у
платіжному дорученні покупець вказує
дату і номер цього договору, номер і
дату рахунку та/або накладної.

Відповідно до п. 2.9. договору сторони
щоквартально проводять звірку по
проведених поставках товару і оплаті
за товар, для чого постачальник готує
проект акту звірки розрахунків і
направляє його покупцеві в строк не
пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа місяця,
наступного за звітнім кварталом, по
якому проводиться звірка розрахунків.

Згідно п. 3.1. договору, поставка кожної
партії товару здійснюється на підставі
замовлення покупця. Замовлення
надаються постачальникові за
допомогою зв'язку факсиміле або
способами зв'язку, що забезпечують
фіксацію тексту, і дати замовлення, або
іншим способом, прийнятим для сторін.

Постачальник зобов'язаний надати
належним чином оформлені документи
(підписані уповноваженою особою та
скріплені печаткою постачальника) на
товар, що поставляється відповідно до
вимог чинного законодавства України, а
саме: накладну на товар,
товаро-транспортну накладну, податкову
накладну, документи, що підтверджують
якість товару, що поставляється.
Документи зазначені в пункті 3.3. цього
договору вважаються переданими
покупцеві разом з товаром, якщо
накладна на передачу товару буде
підписана представником покупця без
зауважень (обмовки) про відсутність
того або іншого документу (п.п.3.3., 3.5
договору).

Пунктом 4.3. договору встановлено, що
зобов'язання по постачанню вважаються
виконаними з моменту передачі партії
товару покупцеві, що підтверджується
накладною (товарно-транспортною
накладною), підписаною уповноваженими
представниками сторін і необхідними
товаросупровідними документами,
вказаними в цьому договорі.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.05.2013р. покупцем здійснено замовлення
товару шляхом направлення
електронного листа представнику
постачальника.

На виконання умов договору, за
замовленням покупця постачальником
здійснено поставку товару, що
підтверджується накладною № 100048318 від
10.06.2013р. на суму 200 605,71 грн. та
довіреністю № 003644 від 07.06.2013р. на
отримання товару уповноваженою особою
Бабенко Ю.Ю.

17.07.2013 року покупцем здійснено друге
замовлення товару шляхом направлення
електронного листа представнику
постачальника.

За вказаним замовленням
постачальником здійснено поставку
товару, що підтверджується накладною
№100049887 від 17.07.2013р. на суму 13 325,10 грн. та
довіреністю № 003893 від 17.07.2013р. на
отримання товару уповноваженою особою
Калуцьких О.О.

Відповідачем здійснено часткову
оплату за поставлений товар на
загальну суму 64 659,61 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями: № 17147 від 02.07.13р. на суму 5
343,55 грн.; № 7741 від 17.07.13р. на суму 4 168,04
грн.; №7982 від 06.08.13р. на суму 5 082,40 грн.; №
183341 від 09.09.13р. на суму 13 533,56 грн.; № 8279
від 20.09.13р. на суму 8 305,32 грн.; № 3086 від
18.10.13р. на суму 8 226,74 грн.; № 19023 від
22.10.13р. на суму 20 000,00 грн.

Тобто заборгованість за поставлений
товар складає 149 271,17 грн.

Існування боргу по вищевказаному
договору у розмірі 149 271,17 грн. також
підтверджено актом звірки
взаєморозрахунків від 30.09.2013 р., який
без заперечень підписаний сторонами
та скріплений печатками підприємств
(а.с. 23).

У зв»зку з несплатою заборгованості за
договором, позивачем 07.10.13р. направлено
відповідачу лист-претензію № 124.
Вказану претензію адресатом отримано,
про що свідчить відмітка підприємства
(а.с. 24).

Відповідачем вимоги претензії не
виконано, що стало підставою для
звернення позивача з позовом про
стягнення з відповідача 149 271 грн. 17 коп.
основного боргу, 3 214 грн. 68 коп. пені, 6 182
грн. 17 коп. 25% річних.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Факт виконання позивачем умов договору
в повному обсязі та існування
заборгованості відповідача по оплаті
за поставлений товар підтверджується
належними та допустимими доказами.
Тому, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що вимоги позивача в
частині стягнення заборгованості по
оплаті за поставлений товар підлягають
задоволенню, оскільки вимоги є
обґрунтованими та доведеними.

Згідно п. 5.2. договору, за несвоєчасну
оплату товару, покупець сплачує
постачальникові неустойку у вигляді
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від своєчасно несплаченої
суми за кожен день прострочення, а
також сплачує суму боргу з урахуванням
індексу інфляції та 25% річних.

Крім суми основного боргу позивачем
було заявлено до стягнення 3214грн. 68
коп. пені, 6 182 грн. 17 коп. 25% річних.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вірно проведених
розрахунків, суд першої інстанції
дійшов правильних висновків, щодо
позовні вимоги в частині стягнення
пені та 25% річних є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Доводи скаржника, що договір №ТПКФ
21.05/13 від 21.05.2013р. сторонами не був
укладений, оскільки між позивачем та
відповідачем не було досягнуто згоди
щодо всіх умов, зазначених у протоколі
розбіжностей, у зв»язку з відсутність
підписаного сторонами протоколу
узгодження розбіжностей або іншої
згоди у письмовій формі, до уваги не
приймаються та спростовуються
наступним.

Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу
України, якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді, вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (... сплатила відповідну
суму грошей тощо), яка засвідчує її
бажання укласти договір, ця дія є
прийняттям пропозиції.

Відповідач своїми діями, зокрема,
замовлення товару, його приймання
(відповідно до видаткових накладних
підписаних обома сторонами), частковою
оплатою за отриманий товар, визнав
договір підписаним. Крім того, в акті
звірки взаєморозрахунків від 11.11.2013р.
відповідачем визнано існування
заборгованості за поставлений товар.

З огляду на викладене, колегія суддів
не знаходить підстави застосування ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим, вимоги,
викладені в апеляційній скарзі не
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - не підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Агро-Союз" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.12.2013р.
у справі № 904/8663/13 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 24.02.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
Л.П. Широбокова