донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

17.02.2014 справа №905/7046/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівПопков Д.О. Марченко
О.А., Радіонова О.О.при секретарі
судового засідання Кулявець Ю.В.за
участю представників сторін: від
позивача: Хорошко К.М. - за
довіреністю;від відповідача:Лисак Т.Г. -
за довіреністю; Скиба С.Г. - за
довіреністю;розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по Донецькій
області, м. Донецькна рішення
господарського суду Донецької області
від06.11.2013р. (повний текст підписано
08.11.2013р.)по справі№905/7046/13 (суддя
Колесник Р.М.)за позовомРегіонального
відділення Фонду Державного майна
України по Донецькій області, м.
Донецькдо Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля», м.
Добропілляпровнесення змін до
договору оренди

В С Т А Н О В И В:

Регіональне відділення Фонду
Державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк (Позивач) звернулось
до Господарського суду Донецької
області з позовною заявою про внесення
змін до договору оренди від 22.12.2010р. до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля», м. Добропілля
(Відповідач) шляхом викладення пунктів
3.1, 3.3 Договору в редакції Договору №2
про внесення змін до договору оренди
від 22.12.2010р., а також його доповнення.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 06.11.2013р. (суддя
Колесник Р.М.) у задоволенні позовних
вимог Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля», м. Добропілля про
внесення змін до договору оренди
відмовлено.

Рішення місцевого суду вмотивовано
недоведеністю Позивачем
обов'язковості внесення змін до
договору оренди від 22.12.2010р. в
запропонованій редакції та
невідповідністю цих змін вимогам
діючого законодавства.

Позивач, не погодившись з прийнятим
судовим рішенням, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Донецької області від 06.11.2013р. у справі
№905/7046/13 та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції апелянт зазначає:
неправильне застосування норм
матеріального права, адже діюче
законодавство не вимагає здійснення
повторної оцінки під час дії договору
оренди для перерахунку розміру
орендної плати, а зміна методики
розрахунку орендної плати обумовлює
обов'язковість її перегляду як за
умовами змінюваного і типового
договору, так і згідно із Законом
України «Про оренду державного та
комунального майна», а також - правовою
позицією Верховного Суду України;
порушення норм процесуального права
щодо недослідженості обставин, що
мають істотне значення для всебічного
розгляду справи та винесення законного
рішення.

Розпорядженням заступника голови
Донецького апеляційного
господарського суду від 26.12.2013р. за
результатами автоматичного розподілу
справи сформовано колегію суддів у
наступному складі: головуючий
(суддя-доповідач) Попков Д.О., Зубченко
І.В., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 26.12.2013р.
порушене апеляційне провадження із
призначенням розгляду скарги на
13.01.2014р. о 15:00 год.

Розпорядженням заступника голови
Донецького апеляційного
господарського суду від 13.01.2014р., у
зв'язку із зайнятістю судді Радіонової
О.О. у іншому судовому процесі, склад
колегії було змінено на: головуючий
(суддя-доповідач) Попков Д.О., Зубченко
І.В., Татенко В.М.

У зв'язку із необхідністю надання
додаткових документів, ухвалою від
13.01.2014р. розгляд справи було відкладено
на 27.01.2014р. 13:40 годин.

Розпорядженням в.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
27.01.2014р., у зв'язку із виходом з
відпустки судді Марченко О.А. та
зайнятістю судді Татенко В.М у іншому
судовому процесі, склад колегії було
змінено на: головуючий
(суддя-доповідач) Попков Д.О., Марченко
О.А., Радіонова О.О.

У судовому засіданні 27.01.2014р., судом
було оголошено перерву до 17.02.2014р. о 13:30
годин.

Судові засідання апеляційної
інстанції здійснювались за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у порядку розгляду апеляційної скарги,
встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Представник Позивача у судових
засіданнях підтримав вимоги
апеляційної скарги у повному обсягу,
надавши додаткові документи для
залучення до матеріалів справи на
виконання вимог апеляційного суду
(а.с.12 т.2).

Представники Відповідача у судових
засіданнях проти апеляційної скарги
заперечували з підстав, викладених у
відзиві №5-2/51 від 22.01.2014р. (а.с.а.с.1-2 т.2)
та додаткових поясненнях до нього від
14.02.2014р. (а.с.а.с. 16-20 т.2), надавши
додаткові документи для залучення до
матеріалів справи на виконання вимог
апеляційного суду (а.с.а.с.3-22 т.2).

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як було встановлено місцевим судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, 22.12.2010р. між Позивачем
(Орендодавець) та Відповідачем
(Орендар) укладено договір оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства
"Добропіллявугілля" (далі - договір -
а.с.а.с.15-22 т.1), згідно п.п. 1.1, 10.1 якого
Орендодавець передає строком на 49
років до 22 грудня 2059р., а Орендар
приймає в строкове платне користування
цілісний майновий комплекс Державного
підприємства "Добропіллявугілля",
склад і вартість якого визначено у
відповідності до акту оцінки (а.с.а.с.26-28
т.1), акту інвентаризації майна,
передавального балансу.

Вартість цілісного майнового
комплексу Державного підприємства
"Добропіллявугілля" станом на 31.08.2010р.і
становить 1 569 160 721,96 грн., у тому числі:

- основні засоби:

а) по первісній вартості ,76 грн.

б) по залишковій вартості ,00 грн.

- бібліотечні фонди:

а) по первісній вартості 161038,33 грн.

б) по залишковій вартості 154578,00 грн.

- малоцінні необоротні матеріальні
активи:

а) по первісній вартості 20202589,35 грн.

б) по залишковій вартості 12807342,00 грн.

- нематеріальні активи:

а) за первісною вартістю 32978577,01 грн.

б) за залишковою вартістю 32929327,00 грн.

- незавершене будівництво 180642 031,96 грн.

Розділом 3 договору встановлені
домовленості сторін відносно орендної
плати, а саме:

- орендна плата визначається на
підставі Методики розрахунку орендної
плати, затвердженою КМУ, і становить
без ПДВ за базовий місяць розрахунку
(вересень 2010р.) 6974507,27 грн. Нарахування
ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством України. Орендна
плата за перший місяць оренди - місяць,
в якому Підприємство передано за актом
приймання-передачі Орендареві,
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць
оренди на індекси інфляції за місяці,
починаючи з місяця, наступного за
базовим місяцем, та закінчуючи місяцем,
у якому Орендодавцем та Орендарем
підписано акт приймання-передачі
цілісного майнового комплексу (п.3.1, 3.2);

- орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць (п.3.3.) і
перераховується у розмірі 100% до
Державного бюджету щомісяця не пізніше
15 числа місяця, наступного за звітним
(п.3.4.);

- розмір орендної плати переглядається
на вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики їх розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених чинним
законодавством (п.3.5.).

Водночас, п. 8.2. встановлює право
Орендодавця виступати з ініціативою
щодо внесення змін до цього договору
або його розірвання в разі погіршення
стану орендованого майна Підприємства
внаслідок невиконання або неналежного
виконання умов цього договору.

Відповідно до п. 10.3. договору його
зміни і доповнення допускаються за
взаємною згодою сторін. Зміни та
доповнення, що пропонуються внести,
розглядаються протягом одного місяця
з дати їх подання до розгляду іншій
стороні, а згідно п. 10.10 неврегульовані
цим договором взаємовідносини сторін,
регулюються чинним законодавством
України.

У додатку №2 до Договору сторони
узгодили розрахунок орендної плати
(а.с.29) за формулою: орендна плата за
базовий місяць (вересень 2010р.) =
(вартість майна орендованого ЦМК, на
яке нараховується орендна плата, в сумі
,00грн. х орендну ставку (6%)) : 12 х
1,029.

04.01.2011р. відповідно до умов п. 2.1.
договору приміщення передано в оренду
Відповідачу, про що сторонами складено
акт приймання-передачі (а.с.а.с.23-25 т.1)

Договором про внесення змін та
доповнень договору оренди № 1 від
02.06.2011р. (а.с.а.с.33-37 т.1) внесені зміни до
предмету договору і розміру орендної
плати із затвердженням нового
розрахунку (а.с.а.с.41-42 т.1), змінена
вартість об'єкту оренди та
затверджений новий розрахунок розміру
орендної плати у зв'язку із переданням
в оренду майна іншої вартості за актом
приймання-передачі від 02.06.2011р.
(а.с.а.с.43-47 т.1)

Посилаючись на внесення змін до
Методики розрахунку орендної плати
Постановою КМУ від 14.09.2011р. №961, Позивач
разом із вимогою №11-06-02-08744 від 17.07.2013р.
про внесення змін до Договору оренди
(а.с.а.с.50-51 т.1), направив Відповідачу
проект додаткового договору №2 до
Договору (а.с.а.с.52,53 т.1), який (проект),
зокрема, передбачав:

- збільшення з 20.09.2011р. орендної ставки
за використання ЦМК до 16% від його
вартості із встановленням розміру
орендної плати за базовий місяць
серпень 2011р. у сумі 21014174,74 грн., а за
вересень 2011р. - в сумі 12595103,84 грн.;

- сплату різниці з орендної плати за
період з 20.09.2011р. по дату набрання
чинності договору №2 протягом 1 місяця
після його підписання;

- втрату чинність поточним розрахунком
та затвердження нового розрахунку
розміру орендної плати (а.с.а.с.54-56 т.1), з
якого вбачається використання при
визначені розміру орендної плати
вартості ЦМК згідно оцінки, наявної на
дату укладання договору станом на
31.08.2011р. у сумі 32929327,00 грн., та оцінки
вартості додатково переданого майна
вже після укладання договору станом на
31.01.2011р. на суму 62219034,00грн. та
запровадження нової формули, що
враховує також і вартість
нематеріальних активів за залишковою
вартістю.

Листом №1/529 від 13.08.2013р. (а.с.58 т.1)
Відповідач у відповідь на вищевказану
вимогу просив Позивача надати
інформацію щодо порядку проведення
розрахунку нематеріальних активів та
визначення їх вартості станом на
20.09.2011р. з метою прийняття рішення, а
також зазначив, що справа з таким же
предметом і між цими ж сторонами була
розглянута Господарським судом
Донецької області.

Дійсно, згідно наявних матеріалів
справи (а.с.а.с.4-8 т.2) рішенням
Господарського суду Донецької області
від 14.02.2012р. у справі №37/379пд, яке
набрало законної сили 02.03.2012р., не
оскаржувалося та є чинним станом на
20.01.2014р. (а.с.12 т.2) відмовлено у
задоволені позовних вимог
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області до Товариства з додатковою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про внесення змін
до договору оренди ЦМК ДП
«Добропіллявугілля» від 22.12.2010р.

Із змісту означеного судового акту
вбачається, що пропозиція Орендодавця
про зміну умов договору була надіслана
листом №11-06-02-10918 від 04.11.2011р., сам зміст
запропонованих змін, зокрема - в
частині розміру орендної плати за
вересень 2011р., не співпадає із розміром,
що вказувався за проектом, надісланим
разом із вимогою №11-06-02-08744 від 17.07.2013р.
Відтак, висновок місцевого суду щодо
відсутності підстав для припинення
провадження у справі №905/7046/13 згідно із
ч.2 ст.80 Господарського процесуального
кодексу України через неспівпадіння
предмету із позовом, розглянутим в
межах справи №37/379пд є обґрунтованим.

Поряд із цим, при вирішенні справи
№37/379пд судом, серед іншого, було
встановлено, що:

- у звітах про незалежну оцінку
майна, що є об'єктом оренди, станом на
30.08.2010р. і на 30.01.2011р., відомості яких
використовувалися при розрахунку
нового розміру орендної плати, строк їх
чинності не застерігався як такий, що
перевищує 6 місяців. Колегія суддів
апеляційного суду наголошує, що ці ж
самі звіти були використані
Орендодавцем і для розрахунку розміру
орендної плати за розглядуваним вже в
межах справи №905/7046/13 проектом договору
№2;

- грошові зобов'язання Орендаря з
внесення орендної плати за період з
вересня 2011р. по січень 2012р. припинені
належним виконанням.

У відповідь на лист №1/529 від 13.08.2013р.
Позивач повідомив, що вартість
нематеріальних активів ЦМК ТОВ «ДТЕК
Добропіллявугілля» станом на 20.09.2013р.
визначена на підставі незалежної
оцінки, проведеної станом на 31.08.2010р.
(а.с.а.с.95-96 т.1).

Враховуючи не досягнення сторонами
згоди щодо внесення змін до договору
оренди від 22.12.2010р. щодо методики
розрахунку орендної плати, Позивач
звернувся до суду з розглядуваним
позовом та наполягає на примусовому
внесенні змін до договору оренди, у
задоволені якого місцевий суд відмовив
з наведених вище підстав. При цьому,
господарським судом також встановлено,
що згідно представленого акту звірення
розрахунків (а.с.219 т.1), підписаного
сторонами без зауважень оплаченим з
боку Відповідача є період оренди по
17.10.2013р. включно.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права з урахуванням
встановлених вище обставин, судова
колегія апеляційної інстанції
зазначає наступне:

Зважаючи на обраний Позивачем спосіб
судового захисту і приведені підстави
позову, та у світлі вимог ст.1
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу
України, об'єктом судового дослідження
в розглядуваній справі є наявність у
Позивача права вимагати зміни договору
оренди цілісного майнового комплексу
ТОВ « ДТЕК Добропіллявугілля» від
22.12.2010р. шляхом укладання
запропонованої редакції договору №2
про внесення змін, неправомірне
ухилення Відповідача від його
укладання та відповідність
запропонованого проекту договору №2
вимогам законодавства.

Беручи до уваги зміст п.п.3.5. і 10.3
договору оренди від 22.12.2010р., правову
позицію Верховного Суду України,
викладену в постанові від 20.08.2013р. у
справі №5017/781/2012 (а.с.а.с.59-62 т.1),
врахування якої є обов'язковим в силу
ч.1 ст.111-28 Господарського
процесуального кодексу України,
Позивач як Орендодавець цілком
управнений ініціювати, у тому числі - в
судовому порядку, перегляд (зміну) умов
договору оренди стосовно орендної
плати у разі зміни в перебігу строку
дії такого договору Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно.

Втім, правомірність ініціювання такого
перегляду, з висновком про що місцевого
суду погоджується апеляційна
інстанція, не може ототожнюватися з
обов'язком прийняття Орендарем або
запровадження судом будь-яких змін до
договору оренди, вмотивованих зміною
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно, безвідносно до змісту
конкретних умов відповідного проекту
договору про зміни. Таким чином,
зауваження Скаржника про неправильне
застосування місцевим судом ст.ст.2, 10,
19, 21 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
ст.ст.188, 283, 284 Господарського кодексу
України та ст.ст.651, 762 Цивільного
кодексу України є хибним та
відхиляється колегією суддів.

Відтак, оцінка обґрунтованості
відхилення Орендарем запропонованої
редакції додаткового договору №2 та
можливість кваліфікації такого
відхилення як порушення з боку
Відповідача вимагає дослідження і
оцінки змісту спірного додаткового
договору в контексті наявних
правовідносин сторін.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14 вересня 2011 року N 961 внесено зміни
до постанови Кабінету Міністрів
України від 4 жовтня 1995 року N 786, якою
затверджена Методика розрахунку
орендної плати за державне майно та
пропорції її розподілу, зокрема, щодо
збільшення орендних ставок за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств.
Означена Постанова набула чинності
20.09.2011р. та запровадила, серед іншого,
визначення розміру річної орендної
плати за цілісні майнові комплекси
державних підприємств за формулою Опл
= (Воз + Внм) х Сор.ц /100, де Воз -
вартість основних засобів за
незалежною оцінкою на час оцінки
об'єкта оренди, гривень; Внм - вартість
нематеріальних активів за незалежною
оцінкою на час оцінки об'єкта оренди,
гривень; Сор.ц - орендна ставка за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств, яка
в розглядуваному випадку збільшилась з
6% до 16%.

Так, вказані зміни до Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно передбачають застосування
визначеної за незалежною оцінкою
вартості основних засобів та
нематеріальних активів саме для
розрахунку орендної плати, який
(розрахунок) мав запровадити спірний
договір №2.

Між тим, абз. 1 п.1 Методики оцінки
об'єктів оренди, затвердженої
Постановою КМУ від 10.08.1995р. №629,
передбачає проведення незалежної
оцінки для її використання при
розрахунку орендної плати. Отже,
оскільки спірний договір №2
опосередковує запровадження нового
розрахунку розміру орендної плати,
остільки мають бути використані
результати незалежної оцінки,
проведеної саме для такого нового
розрахунку.

Дійсно, діюче законодавство не
передбачає можливості використання
звітів про незалежну оцінку майна для
розрахунку розміру орендної плати,
здійснюваного (розрахунку) після
спливу строку чинності таких звітів,
який в розглядуваному випадку згідно
преюдиціальних встановлених у
розумінні ч.2 ст.35 Господарського
процесуального кодексу України
обставин в межах справи №37/379пд,
становить 6 місяців від оцінок,
проведених станом на 31.08.2010р. і на
30.01.2011р.

Твердження Скаржника про те, що
законодавство не містить норми, яка
вимагає проведення повторної оцінки
орендованого майна під час дії
договору оренди, апеляційним судом
відхиляється, оскільки зумовлено
неправильним розумінням змісту абз.1 і 2
п. 1 Методики оцінки об'єктів оренди,
затвердженої Постановою КМУ від
10.08.1995р. №629, адже оскільки оцінка
проводиться для використання при
розрахунку розміру орендної плати і
здійснення такого розрахунок передує
укладання договору оренди, який його
(розрахунок) і запроваджує, остільки
означені положення слід розуміти як
такі, що передбачають проведення
незалежної оцінки, використовуваної
для розрахунку розміру орендної плати,
перед запровадженням такого
розрахунку.

У даному випадку, проект розрахунку,
який мав запровадити спірний договір
№2, був розроблений Орендодавцем на
дату надсилання відповідної вимоги,
викладеної в листі №11-06-02-08744 від
17.07.2013р., проте на той момент чинного у
розумінні абз. 4 п.1 Методики оцінки
об'єктів оренди, затвердженої
Постановою КМУ від 10.08.1995р. №629 звіту
незалежної оцінки не існувало, а з
моменту проведення останніх сплило
понад 2 років. В свою чергу, можливість
запровадження нормативними актами
строку дії звіту про оцінку майна
передбачено ч.5 ст.3 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні»

Отже, зміст запропонованого спірного
договору №2 і передбаченого ним
розрахунку розміру орендної плати
визначено із застосуванням відомостей
звітів про оцінку, що втратили
чинність, а отже - не можуть бути
використані при розрахунку розміру
орендної плати.

Намагання розповсюдити дію нового
розрахунку розміру орендної плати з
20.09.2011р. - на правовідносини сторін, що
передували зверненню з вимогою
№11-06-02-08744 від 17.07.2013р., не спростовують
означених висновків суду, адже за
змістом ч.3 ст.653 Цивільного кодексу
України зміна зобов'язань сторін
згідно спірного договору могла бути
запроваджена лише з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
задоволення позовних вимог. Проте,
навіть станом на 20.09.2011р. строк чинності
наявних звітів про незалежну оцінку
орендованого Відповідачем майна вже
сплив.

Більш того, умови спірного договору №2,
які змінюють (збільшують) грошові
зобов'язання Відповідача з внесення
орендної плати за вже сплачений період
та встановлюють додаткові зобов'язання
Орендаря з доплати різниці (п.п.2 і 4),
взагалі суперечать законодавству,
адже:

- грошові зобов'язання Відповідача
зі сплати орендних платежів за період з
вересня 2011р. і по жовтень 2013р. є
припиненими належним виконанням у
розумінні ст.599 Цивільного кодексу
України і ч.1 ст.202 Господарського
кодексу України та в цій частині є
відсутніми. Отже, згадувані вище
положення спірного договору всупереч
ч.1 ст.653 Цивільного кодексу України
спрямовані на зміну припинених
грошових зобов'язань Орендаря;

- оскільки орендна плата є ціною
договору оренди у розумінні ст.189
Господарського кодексу України,
оскільки положення розглядуваного
проекту в частині, що передбачає зміну
орендної плати відносно оплаченого за
наявними умовами періоду, не
відповідають вимогам ч.3 ст.632
Цивільного кодексу України, адже щодо
цього періоду договір оренди є
виконаним (Орендар здійснив
користування об'єктом оренди та
сплатив за це користування).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що
апелянтом за змістом скарги не
приведено жодних доводів на
спростування аналогічного висновку
місцевого суду.

Наразі, жодна із приведених Скаржником
норм матеріального права, а також
згадувана правова позиція Верховного
Суду України не передбачає
встановлення для Орендаря обов'язку зі
здійснення доплати за сплачений у
відповідності до чинних на момент
оплати умов договору період
правовідносин, і запровадження такого
обов'язку у судовому порядку шляхом
задоволення заявленого позову не
відповідало б приписам ч.1 ст.19
Конституції України і ч.ч.1, 2 ст.14
Цивільного кодексу України, у світлі
яких переглядуване рішення місцевого
суду є цілком правомірним.

Отже, хоча Орендодавець цілком
управнений ініціювати зміни умов
договору оренди, запропонована ним
редакція таких змін за своїм змістом не
відповідає і прямо порушує вказані
вище норми діючого законодавства, з
огляду на що відхилення розглядуваних
змін Відповідачем не може вважатися
порушенням прав Позивача і не може мати
наслідком задоволення позовних вимог
стосовно означеного предмету спору,
зміна якого (зміна умов розглядуваного
проекту) судом за власною ініціативою
не передбачена.

Оскільки будь-яких інших обставин,
передбачених ст.104 Господарського
процесуального кодексу України, для
скасування чи зміни переглядуваного
рішення не встановлено, судова колегія
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що апеляційна скарга Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по донецькій області, м.
Донецьк підлягає залишенню без
задоволення, а оскаржуване рішення -
без змін, що згідно із ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України має наслідком віднесення на
рахунок Скаржника витрат зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 83, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по донецькій області, м.
Донецьк на рішення Господарського суду
Донецької області від 06.11.2013р (повний
текст підписано 08.11.2013р.) у справі
№905/7046/13 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Донецької області від 06.11.2013р (повний
текст підписано 08.11.2013р.) у справі
№905/7046/13 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції
набирає сили з дня її прийняття, але
може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
Д.О. Попков

Судді:
О.А. Марченко

О.О. Радіонова

Надруковано 5 прим.: 1. Позивачу; 2.
Відповідачу; 3. У справу; 4. ДАГС; 5. ГСДО