ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.
Справа № 917/2198/13

Колегія
суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В., суддя Плужник О.В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347", м. Комсомольськ,
Полтавська область (вх. №120 П/3) на
рішення господарського суду
Полтавської області від 17.12.2013 року у
справі № 917/2198/13

за позовом Приватного підприємства
"Діліжанс", м. Кременчук, Полтавська
область

до Публічного акціонерного товариства
"Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347", м. Комсомольськ,
Полтавська область

про стягнення 25 880,32 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до господарського суду Полтавської
області з позовом про стягнення з
відповідача заборгованості у сумі 25880,32
грн.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 17 грудня 2013
року по справі № 917/2198/13 (суддя Киричук
О.А.) позов задоволено повністю.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Комсомольське
автотранспортне підприємство № 15347" на
користь Приватного підприємства
"Діліжанс" заборгованість в розмірі
25880,32 грн. та 1720,50 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Відповідач з даним рішенням не
погодився, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

07.02.2014 року представник позивача
направив до суду апеляційної інстанції
відзив на апеляційну скаргу, в якому
просить апеляційну каргу відповідача
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Полтавської
області від 17.12.2013 року без змін. Також
просить розгляд справи провести без
участі його представника.

18.02.2014 року до суду надійшла
факсограмма від відповідача з
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з перебуванням
представника підприємства на
лікарняному.

Колегія суддів залишає надане
відповідачем клопотання без
задоволення, оскільки відповідач не
був позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника, згідно з частинами
першою-четвертою статті 28
Господарського процесуального кодексу
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, а також з
огляду на те, що явку представників
сторін у дане судове засідання не
визнано обов'язковою, позицію
відповідача викладено в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу без участі
представників сторін за наявними у ній
матеріалами у відповідності до статті
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі та
відзиві на неї доводи сторін,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів встановила
наступне.

Приймаючи оскаржене рішення,
господарський суд Полтавської області
виходив з результатів встановлення
документально підтверджених
матеріалами справи, за якими встановив,
що 01.02.2012 року між Приватним
підприємством «Діліжанс» та Публічним
акціонерним товариством
«Комсомольське автотранспортне
підприємство № 15347» було укладено
договір поставки № 399.

Відповідно до приписів частини 1 статті
712 Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його в
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використання, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до умов договору
постачальник (позивач у справі) продає,
а покупець (відповідач у справі) купує
автозапчастини та паливно-мастильні
матеріали (товар) в кількості та якості
обумовленої сторонами, за цінами
придбання, які зазначаються у рахунках
і товарних накладних, що є невід'ємною
частиною даного договору.

Наявні у матеріалах докази свідчать, що
позивач відповідачеві відвантажив
товар на загальну суму 30880,32 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ ПП-0005228 від 26.04.2013 року та податковою
накладною № 348 від 26.04.2013 року.

У відповідності до пунктів 3.2, 4.1
договору, оплата за товар відповідачем
здійснюється протягом 3-х банківських
днів з дня отримання рахунку у 100 %
розмірі.

Направлена позивачем на адресу
відповідача претензія юр. № 12 від 24.07.2013
року та акт звірки взаємних
розрахунків станом на 25.07.2013 року
останнім була оплачена частково у
розмірі 5000 грн., що підтверджується
випискою банку № 1444 від 14.08.2013 року.

Відповідно до статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Наведені в сукупності вищевказані
обставини дають підстави колегії
суддів погодитися з висновком суду
першої інстанції про те, що вимоги
позивача в частині стягнення коштів в
сумі 25880,32 грн. є обґрунтованими,
підтверджуються доданими до
матеріалів справи доказами, не
спростовані відповідачем ані в суді
першої інстанції, ані в суді
апеляційної інстанції.

Колегія суддів також
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що невиконання з боку
відповідача зобов'язань за вказаним
договором є порушенням норм пункту 1
статті 526 Цивільного кодексу України,
відповідно до якого зобов'язання має
виконуватися належним чином до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таки
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Оцінюючи обґрунтованість
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства
"Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347" колегія суддів
зазначає наступне.

Заявник апеляційної скарги,
в якості підстав для скасування
рішення господарського суду по даній
справ, посилається на те, що в рахунку №
ПП-00001114 від 18.04.2013 року вказано, що він є
дійсним на протязі 3-х діб. та зазначає,
що ця обставина залишилась поза увагою
місцевим господарським судом.

Колегія суддів визнає
необґрунтованість наведених
тверджень, оскільки матеріалами справи
достеменно доведено, що відповідач
отримав рахунок на оплату № ПП-00001114 від
18.04.2013 року, але не провів за ним оплати
у повному обсязі як це визначено
умовами договору поставки № 399.

Викладені заявником апеляційної
скарги обставини не впливають на
прийняття господарським судом
правильного рішення по суті спору,
оскільки відповідач не надав ані в суді
першої, ані в суді апеляційної
інстанції жодних доказів належного
виконання своїх зобов'язань по
спірному договору. Посилання
відповідача на невиконання позивачем
умов договору і ненадання своєчасно
рахунку на оплату отриманого товару
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки в матеріалах справи міститься
копія рахунку, який був отриманий 26.07.2013
року представником Визіренко Л.О., який
є працівником відповідача (аркуш
справи 11).

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційного господарського суду,
діючи в межах повноважень, наданих суду
апеляційної інстанції у відповідності
з приписами статті 101 Господарського
процесуального кодексу України,
приходить до висновку, що
господарський суд Полтавської області
відповідно до наданих йому сторонами у
справі документально оформлених
доказів, забезпечив додержання вимог
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України, а
позивач згідно з чинним цивільним та
господарським законодавством
документально обґрунтував
правомірність своїх позовних вимог до
відповідача. Проте, відповідач ані під
час вирішення спору у господарському
суді Полтавської області, ані під час
розгляду його апеляційної скарги не
надав жодного матеріального доказу
обґрунтованості та правомірності
своїх заперечень. Наведені ним у
своїй апеляційній скарзі доводи про
порушення судом норм чинного
законодавства нічим не обґрунтовані та
не узгоджуються з наявними у справі
матеріалами.

Приймаючи до уваги вищезазначене,
колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства
"Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347", м. Комсомольськ,
Полтавської області позбавлена
фактичного та правового обґрунтування
на її підтвердження, а рішення
господарського суду Полтавської
області від 17.12.2013 року по справі
№917/2198/13 прийняте без порушень норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим доводи відповідача, з
яких подана апеляційна скарга про
скасування рішення, не можуть бути
підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347", м. Комсомольськ,
Полтавської області залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 17.12.2013 року по
справі №917/2198/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 24.02.2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.