ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.Справа № 5023/5723/12

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Харків до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Харків про
стягнення коштів у сумі 38355,70 грн. за
участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, довіреність № 2996
від 29.11.2012 року;

відповідача - ОСОБА_4, довіреність № 2397
від 19.06.2012 року;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(позивач) звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до
відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків про
стягнення коштів у сумі 38355,70 грн. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання з боку відповідача
покладених на нього обов'язків за
договором оренди нежитлового
приміщення № 0506/1 від 05 червня 2012 року, з
урахуванням чого просить суд стягнути
з відповідача вартість
електромонтажних робіт з відновлення
пошкодженого електричного кабелю в
розмірі 4763,00 грн., орендну плату за
червень, липень, серпень 2012 року як
упущену вигоду в розмірі 21648,00 грн.,
прострочену сплату орендної плати за
жовтень 2012 року в розмірі 7216,00 грн.,
заборгованість за користування
комунальними послугами за
червень-листопад 2012р., а саме:
заборгованість за спожиту
електроенергію в розмірі 1540,00 грн.,
заборгованість за спожиту теплову
енергію 2571,13 грн. та заборгованість за
експлуатаційні витрати в розмірі 617,57
грн. Також до стягнення заявлені судові
витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 25 грудня 2012
року клопотання відповідача (вх. № 23917
від 24.12.2012р.) про зупинення провадження
у справі задоволено та провадження у
справі 5023/5723/12 зупинено до розгляду
господарським судом Харківської
області справи № 5023/5132/12.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15 січня 2014 року
провадження у справі № 5023/5723/12
поновлено, розгляд якої призначено в
судовому засіданні на 21 січня 2014 р. об
11:40 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21 січня 2014 року
розгляд справи відкладено на 28 січня 2014
року об 11:20, відповідно до приписів ст. 77
ГПК України.

28 січня 2014 року через канцелярію суду,
до матеріалів справи від позивача
надійшов супровідний лист (вх. № 2990) з
нормативно-правовим обґрунтуванням
позовних вимог. Надані позивачем
документи долучено до матеріалів
справи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області 28 січня 2014 року
розгляд справи було відкладено на "18"
лютого 2014 р. о 10:00.

Відповідно до розпорядження керівника
апарату господарського суду
Харківської області від 17.02.14 р. щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справи та витягу з
автоматизованої системи
документообігу господарського суду
Харківської області від 17.02.14 р. справу
№5023/5723/12 призначено для розгляду
судді Светлічному Ю.В.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити.

Присутній представник відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
оскільки відповідач не був
повідомлений про проходження силового
електричного кабелю в орендованих
нежитлових приміщеннях, тобто
орендодавець - позивач порушила вимоги
ст. 767 ЦК України. Факт проходження
електричного кабелю був зафіксований у
акті від 12.09.12 р., після чого орендар
звернувся до позивача із вимогою
відремонтувати зазначений кабель на
яку позивач не відреагував. Позивачем
відремонтовано кабель у жовтні 2012 року,
до цього часу відповідач не міг
використовувати зазначене приміщення,
тому відповідач звернувся до позивача
із вимогою про розірвання договору
оренди. За результатами перевірки
проведеної за заявою позивача
Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України
встановити осіб причетних до
пошкодження електричного кабелю не
вдалося. Твердження позивача проте, що
відповідачем не було надано погодження
обсяги робіт не відповідають
обставинам справи, оскільки листом від
14.06.12 р. позивач не заперечує проти
реконструкції нежитлових приміщень.
Після чого орендарем - відповідачем
були отримані дозволи від контролюючих
органів. Відповідач зазначив на п.3.11.
договору укладеного між сторонами,
згідно якого перших місяці орендна
плата не нараховується, за умовами
договору орендар сплачує орендодавцю
(позивачу) перший та останній місяці, що
було виконано відповідачем. Вимоги
позивача про стягнення з відповідача
витрат за спожиту теплову енергію та
витрат на сплату комунальних платежів
є безпідставними, оскільки за умовами
договору дані витрати нараховуються на
підставі показань приладів обліку
після чого орендарю виставляються
рахунки, але рахунки відповідачу не
виставлялись, тому підстави для сплати
відсутні. За таких обставин, відповідач
просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, пояснення їх повноважних
представників, всебічно та повно
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

05 червня 2012 року між позивачем
(орендодавець) та відповідачем
(орендар) було укладено договір оренди
нежитлового приміщення №0506/1 (далі по
тексту - договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до умов договору, позивач
передав, а відповідач прийняв у
тимчасове платне користування (оренду)
нежитлові приміщення першого поверху
АДРЕСА_1.

Факт передачі вищевказаних приміщень
від орендодавця орендарю
підтверджується актом прийому -
передачі від 06.06.2012 р. підписаний
сторонами.

Позивач вказує, що відповідач розпочав
у орендованих приміщеннях ремонтні
роботи без погодження із позивачем.

В позовній заяві позивач стверджує, що
орендар не погодив з орендодавцем
обсяги ремонтних робіт, не отримав у
неї дозволу на початок проведення
ремонтних робіт, при проведенні
ремонтних робіт несучу стіну, про що на
думку позивача свідчить акт від 12.09.12 р.
складений комісією представників КП
"Харківобленерго", КП "Харківгорліфт".

Як вбачається з матеріалів справи,
листом ФОП ОСОБА_1 від 14.06.2012 р.
орендодавець (позивач) не заперечує
проти реконструкції нежитлових
приміщень АДРЕСА_1. Після отримання
дозволу від позивача відповідач
отримав дозволи від контролюючих
органів: декларація про початок
виконання будівельних робіт в
Державній архітектурно - будівельній
інспекції в Харківській області від
18.07.12 р.; ПП "Архітектурне бюро Річ" було
розроблено проект відносно
реконструкції несучої стіни та
здійснено експертизу даного проекту
ТОВ "Українська будівельна експертиза"
яка встановила, що проект розроблено з
дотриманням вимог до міцності,
надійності та довговічності будинків і
споруд, їх експлуатаційної безпеки.

Обставини щодо проходження силового
електричного кабелю в орендованих
нежитлових приміщеннях позивач визнає
у своєму позові, але на момент
укладення договору (05.06.12 р.) про такі
особливості даного приміщення
відповідач не був повідомлений, про що
свідчить договір оренди. Відповідач
посилається на те, що орендодавець
порушив вимоги ч.2 ст. 767 Цивільного
кодексу України: наймодавець
зобов'язаний попередити наймача про
особливі властивості та недоліки речі,
які йому відомі і які можуть бути
небезпечними для життя, здоров'я, майна
наймача або інших осіб або призвести до
пошкодження самої речі під час
користування нею.

Проходження електричного кабелю та
його пошкодження було зафіксовано в
акті від 12.09.12 р. (аркуш справи №59).

Орендар 13.09.12 р. надіслав ОСОБА_1 листа з
вимогою відремонтувати даний кабель та
перемістити його із даних найманих
приміщень, на яку орендодавець не
відреагував та кабель не
відремонтував. 28.09.12 р. на адресу
орендодавець направив повторного
листа з тією ж вимогою.

Позивачем було здійснено ремонт
електричного кабелю в жовтні 2012 року.
Оскільки відповідач не міг
користуватися приміщенням через
виявлені недоліки 08.10.12 р. відповідач
направив відповідачу пропозицію про
розірвання договору оренди та
відшкодування збитків.

Згідно технічного висновку приміщення
№61,62 - розділ 4, пункт 5; ескіз плану та
розріз 1-1 обстежуваної частини
приміщення (замовник ФОП ОСОБА_1 -
позивач). Розділ 4 п. 5: "Частичное
увеличение высоты помещения за счет
замены конструкций пола - допускается,
при условии обеспечения сохранности и
возможности обслуживания
расположенных в подполье инженерных
конструкций". Саме такі дії при
переведенні будинку в нежитловий фонд
були здійсненні ФОП ОСОБА_1

Судом встановлено, що згідно ескізу
плану нежитлового приміщення першого
поверху АДРЕСА_1: підпідлоговий простір
було зруйновано та винесено на 70 см., в
цьому підпідлоговому просторі
знаходився електричний кабель та інші
комунікації чим порушено цілісність
комунікації та її захисного кожуху та
залишено в такому стані під
будівельним сміттям. Технічним
висновком встановлено, що порушено
встановлені будівельні норми
відповідно до ДБН В 2.5.-23:2010 Розділ 4. -
Внутрішні електричні мережі,
улаштування внутрішніх електричних
мереж: "4.32 У підвалах і технічних
підпідлогових просторах будинків за
відсутності доступу сторонніх осіб
(крім експлуатуючого персоналу)
допускається прокладання силових
кабелів напругою до 1 кВ, що живлять
інші секції будинку. Ці кабелі не
розглядаються як транзитні. Кабелі
повинні розміщуватися у доступних
місцях відкрито на кабельних
конструкціях, у системах кабельних
лотоків, у каналах будівельних
конструкцій або в неметалевих системах
кабельних трубопроводів. У підвалах
кабелі повинні прокладатися в
коридорах, виділених для прокладання
комунікацій. Системи кабельних лотоків
з цими кабелями повинні
розташовуватися нижче ніж системи
кабельних лотоків, на яких прокладені
проводи і кабелі своєї секції.

Позивач у пошкодженні електричного
кабелю звинувачує відповідача та
просить стягнути з останнього збитки у
розмірі 4 728,70 грн.

Так, в силу ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками
є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 224 ГК України, учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. При цьому, у
відповідності з ч. 2 цієї статті, під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 218 ГК України,
підставою для господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, у т.ч. у вигляді
відшкодування збитків, є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Таким чином, підставою для настання
господарсько-правової
відповідальності, передбаченої ст. 224
ГК України, є правопорушення, що
включає в себе певні елементи: (а)
збитки, (б) протиправність поведінки
особи, яка заподіяла збитки; (в)
причинний зв'язок між ними; (г) вина.
Відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення, за загальним
правилом, виключає настання
цивільно-правової відповідальності.

Між тим, позивачем не доведено,
наявності у діях відповідача всіх
необхідних елементів складу
правопорушення. Зокрема, чи є поведінка
відповідача протиправною. Як
вбачається з матеріалів справи, за
результатами перевірки проведеної
працівниками Дзержинського районного
відділу Харківського міського
управління Головного управління
внутрішніх справ України встановити
осіб причетних до пошкодження даного
електричного кабелю не вдалося,
свідків та очевидців знайдено не було,
про що свідчить постанова про відмову у
порушенні кримінальної справи від
01.12.2012 р.

Акт від 12.09.12 р. складений комісією, яка
складалася з представників КП
"Харківобленерго", КП "Харківгорліфт"
складений на предмет пошкодження
електричного кабелю у нежитловому
приміщенні першого поверху АДРЕСА_1 не
встановлює: період пошкодження даного
кабелю, або осіб якими пошкодження
кабелю було здійснено.

Згідно з умовами договору оренди, п.
5.1.2., 5.1.3, 5.1.5., орендодавець зобов'язаний:
підтримувати в належному стані об'єкт
оренди: корпус, зовнішній вигляд, стелю,
фундамент, опорні балки, плити стін, які
несуть структурне навантаження, балки
й колони; підтримувати в належному
стані приміщення загального
користування; відновлювати площі
загального користування й зовнішню
частину будівлі, повністю нести
витрати з ремонту, підтримці й
прибиранню загальних стін, загальних
конструкцій, дворів, доріг, доріжок,
водостічних жолобів, дренажних труб,
каналізації, трубопроводів, проводів,
кабелю й усього, що використається або
перебуває в загальному користуванні,
якщо відшкодування таких витрат
орендарем не передбачено умовами
даного Договору. Забезпечувати в
будівлі й на площах загального
користування установку, нормальне
функціонування й підтримку в робочому
стані загальних інженерних систем,
включаючи системи водопостачання -
гарячої та холодної води, системи
каналізації, системи опалення у
відповідні періоди року, системи
кондиціонування, системи освітлення й
електропостачання.

Таким чином те, що позивач
профінансував електромонтажні роботи
з відновлення пошкодженого кабелю в
загальному розмірі 4 763,00 грн.
відноситься до його обов'язків
випливаючих з умов договору, тому дані
витрати не підлягають відшкодуванню.

Також, позивачем заявлені до стягнення
з відповідача заборгованість з
орендної плати у розмірі 7 216,00 грн. та
упущену вигоду у розмірі 21 648,00 грн.

Відповідно до ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Стаття 3 ЦК України (ч. 2 та 3), закріплює,
що сторони мають право врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами. Сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК
України).

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. А ціна (тариф) є
формою грошового визначення вартості
продукції (робіт, послуг), яку
реалізують суб'єкти господарювання.
Ціна є істотною умовою господарського
договору. Ціна зазначається в договорі
у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних
договорах (контрактах) можуть
визначатися в іноземній валюті за
згодою сторін. Суб'єкти господарювання
можуть використовувати у
господарській діяльності вільні ціни,
державні фіксовані ціни та регульовані
ціни - граничні рівні цін або граничні
відхилення від державних фіксованих
цін (ст. 189 Господарського кодексу
України).

Відповідно до п. 3.11. договору оренди,
орендна плата не нараховується
протягом 3 (трьох) місяців з моменту
підписання договору та орендар сплачує
перший (05.06.2012 р.) та останній (05.05.2015 р.)
місяці за користування об'єктом оренди
відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої обов'язки згідно
договору виконав (орендну плату за
перший місяць (червень 2012 р.) та
останній місяць - оплатив), що
підтверджується квитанцією про сплату
відповідачем орендної плати від 08.06.12 р.
на суму 14 820,00 грн. (аркуш справи №133).

Позивач вказує що упущеною вигодою є
орендна плата за липень, серпень,
вересень 2012 року, але дані твердження
спростовуються умовами договору,
відповідно якого орендна плата за
даний період не нараховувалася.

ФОП ОСОБА_1 при укладенні договору була
повідомлена проте, що за даний період
орендна плата не нараховується, як
орендар їх погодила та підписала
договір оренди. А пропозицію про
розірвання договору та відшкодування
збитків, додаткову угоду №1 до договору
ОСОБА_1 було направлено 08.10.12 р., але
згоди щодо розірвання договору та
відшкодування збитків досягнуто не
було, після чого ОСОБА_2 звернувся до
суду. Про намір ОСОБА_2 розірвати
договір, ОСОБА_1 була повідомлена.

Стосовно вимог по сплаті комунальних
послуг суд звертає увагу, що відповідно
до умов договору п. 3.8., орендар окремо
компенсує орендодавцю витрати на
оплату за користування комунальними
послугами, що нараховуються
орендодавцем згідно приладів обліку
пропорційно займаної орендарем площі в
будинку на підставі рахунків
орендодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, та
не спростовано позивачем належними
доказами, позивач (орендар) рахунків
ФОП ОСОБА_2 (відповідач) не надсилала.
Відносно спожитої електроенергії,
відповідач щомісяця подавав в АК
"Харківобеленерго" відомості про
спожиту електроенергію та за
необхідності сплачував відповідно до
рахунків (аркуші справи №112-128). З
поданих відповідачем документів
вбачається, що електроенергія в
орендованому приміщенні споживалася
тільки в серпні місяці - різниця
показників складає 188,1 кВт. Цю спожиту
електроенергію було сплачено
відповідачем, та сальдо попередньої
оплати збільшилося з 3252,41 грн. на 3294,52
грн. В жовтні місяці відповідачем була
подана відомість, та різниця
показників становила нуль, тому
заборгованість в розмірі 1 540,00 грн. не
знаходить свого документального
підтвердження у матеріалах справи.

Відносно витрат за спожиту теплову
енергію в розмірі 2 571,13 грн., суд
зазначає, що 18 жовтня 2012 р. позивачем
отримано акт №173/18058-В про підключення
споживача до джерела теплової енергії
на основі розпорядження Харківського
міського комітету від 09.10.12 р. ОСОБА_1
виконала свої обов'язки - підключила
опалення в нежитлові приміщення. На
момент підписання договору, такого
підключення не було, приміщення
взагалі не було оснащено опалювальною
системою, батареями. А рахунок-фактура
№17300-3197 від 06.11.12 р. - це передплата за
теплову енергію за грудень 2012 р.,
відповідно до цього дані вимоги
безпідставні та задоволенню не
підлягають.

Стосовно експлуатаційних витрат в
розмірі 617,57 грн. Умови договору оренди
таких вимог не передбачають, сторони
погодили, що дані витрати оплачуються
орендодавцем - позивачем. Відповідач з
Орендодавцем, або ЖК "Енергетик"
договорів на відшкодування
експлуатаційних витрат не укладав.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

При цьому, належністю доказів є
спроможність фактичних даних містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмета доказування, слугувати
аргументами (посилками) у процесі
встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК
України позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції": п. 2.1. згідно з
частиною другою статті 43
Господарського процесуального кодексу
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
позивачем не доведено наявність вини у
діях відповідача щодо пошкодження
електричного кабелю у орендованому
приміщенні, наявність заборгованості у
відповідача по орендній платі, за
спожиту електричну енергію, з
експлуатаційних витрат, заподіяних
збитків та упущеної вигоди, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, оскільки суд прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову
судові витрати у даній справі
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, 526, 628, 629 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 189, 190, 191 Господарського
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43,
47, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 24.02.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний