ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" лютого 2014 р.Справа № 916/3656/13

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ПАРК ІНВЕСТ"

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Будинок
"КОРОВАЙ"

про стягнення 8 427,45 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Гнатенко Ю.Є., довіреність
№26/07 від 26.07.2013р.

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: Позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "ПАРК
ІНВЕСТ", звернувся до господарського
суду Одеської області з позовної
заявою про стягнення товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
Будинок "КОРОВАЙ" 8 427,45 грн., де 7 883,79 грн.
- основний борг, 92,66 грн. - 3% річних, 451,00
грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 30.12.2013р. позовну заяву
(вх.№5486/13) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/3656/13 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

17.01.2014р. позивач звернувся до суду із
заявою про відмову від позову в частині
стягнення суми основного боргу в
розмірі 7883,79 грн., відповідно до якої
просить суд стягнути з відповідача 451,00
грн. - пені, 92,66 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.02.2014р. провадження в
частині стягнення суми основного боргу
в розмірі 7 883,79 грн. - припинено.

Представник позивача уточнені вимоги
підтримує та просить суд задовольнити
їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції, подав до суду
відзив на позов (вх.№2860/14 від 04.02.2014р.)
відповідно до якого заявлені позивачем
позовні вимоги визнає частково.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив:

21 листопада 2012р. між товариством з
обмеженою відповідальністю "ПАРК
ІНВЕСТ" (Постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
Будинок "КОРОВАЙ" (Покупець) було
укладено договір поставки №50/12, згідно
умов п.1.1. якого, Постачальник
зобов'язується поставляти, а Покупець
приймати та оплачувати товар, надалі
"Товар" на умовах цього Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору
асортиментний перелік, ключеві
характеристики Товару, ціна товару
зазначається в Специфікації до
Договору поставки (Додаток №1), що є
невід'ємною частиною цього Договору.

Як вбачається зі змісту п.3.1. Договору
доставка товару здійснюється силами
Постачальника (транспортом
Постачальника та/або за рахунок
Постачальника) в магазини, зазначені
Покупцем в замовленні. Постачальник
несе всі ризики та витрати, пов'язані з
доставкою товару Покупцю.

Із змісту п.5.1. Договору ціна на товар,
що поставляється за цим узгоджується
сторонами шляхом підписання
Специфікацій до цього Договору.
Специфікації є невід'ємною частиною
цього Договору.

У відповідності до п.6.7. Договору у разі
якщо покупець не виконує зобов'язання
перед Постачальником з оплати товару в
строк, встановлений п.5.6. цього
Договору, то Постачальник має право
пред'явити Покупцю вимогу про сплату
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми простроченої
заборгованості.

Цей Договір вступає в силу з моменту
його підписання Сторонами та діє до 31
грудня 2012р. Якщо за один місяць до
закінчення строку дії Договору жодна
із сторін виразить в письмовій формі
свого наміру щодо припинення дії цього
Договору, то він вважається
пролонгованим на кожний наступний
календарний рік на тих же умовах.
Закінчення строку дії цього Договору
не звільняє сторони від
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання умов цього
Договору, що мало місце в період строку
дії Договору. Цей договір може бути
розірваний Покупцем в односторонньому
порядку. При цьому дія Договору
припиняється з моменту, зазначеного
Покупцем в направленому Постачальнику
повідомленні про розірванні цього
Договору (п.9.1. Договору).

Протоколом узгодження розбіжностей
від 21.11.2012р. сторони погоди внесення
змін до договору поставки №50/12 від
21.11.2012р.

На виконання умов вищенаведеного
договору поставки позивачем
відповідачу було здійснено поставку
товару на загальну суму 10 305,81 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи накладними №40861 від 17.06.2013р. на
суму 291,08 грн., №40911 від 17.06.2013р. на суму 1
355,09 грн., №40916 від 17.06.2013р. на суму 920,42
грн.; №40917 від 17.06.2013р. на суму 343,27 грн.,
№40918 від 17.06.2013р. на суму 1 562,42 грн., №40933
від 18.06.2013р. на суму 540,42 грн., №40934 від
18.06.2013р. на суму 131,71 грн., №41032 від
19.06.2013р. на суму 262,78 грн., №41355 від
24.06.2013р. на суму 596,23 грн., №41356 від
24.06.2013р. на суму 227,51 грн., №41646 від
25.06.2013р. на суму 139,44 грн., №41725 від
27.06.2013р. на суму 567,28 грн., №41727 від
27.06.2013р. на суму 314,09 грн., №41921 від
29.06.2013р. на суму 189,00 грн., №41922 від
29.06.2013р. на суму 921,79 грн., №41923 від
29.06.2013р. на сум 168,31 грн., №41924 від 29.06.2103р.
на суму 215,68 грн., №41987 від 02.07.2013р. на
суму 164,10 грн., №42243 від 04.07.2013р. на суму
74,48 грн., №42406 від 08.07.2013р. на суму 371,47
грн., №42470 від 09.07.2013р. на суму 124,13 грн.,
№42511 від 09.07.2013р. на суму 147,74 грн., №42512
від 09.07.2013р. на суму 171,14 грн., №42643 від
11.07.2013р. на суму 506,23 грн., які підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені їх печатками.

На підставі повернутої накладної 342225
від 05.09.2013р. відповідачем було
повернуто позивачу товар на загальну
суму 422,02 грн.

В свою чергу, відповідач лише частково
сплатив грошові кошти за отриманий
товар в сумі 2000,00 грн., внаслідок чого у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем за отриманий товар в
сумі 7 883,79 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
було сплачено суму боргу в розмірі 7 881,58
грн., про що свідчить відповідне
платіжне доручення №2438 від 10.01.2014р. на
суму 7 881,58 грн.

Безпідставна відмова відповідача від
сплати вартості отриманого товару і
стало підставою для позивача
звернутись до господарського суду
Одеської області із даним позовом за
захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Стаття 712 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому. Предметом
договору купівлі-продажу можуть бути
майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.
Предметом договору купівлі-продажу
може бути право вимоги, якщо вимога не
має особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом. До
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті. Особливості
договору купівлі-продажу окремих видів
майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар,визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу
України визначено, що продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець відмовився передати річ,
визначену індивідуальними ознаками,
покупець має право пред'явити
продавцеві вимоги відповідно до статті
620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу
України вбачається, що якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656
Цивільного Кодексу України).

Таким чином, позивачем заявлено
позовні вимоги про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Будинок
"КОРОВАЙ" 451,00 грн. пені та 92,66 грн. 3%
річних.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за договором
поставки.

Перевіривши розрахунок позивача трьох
процентів річних в сумі 92,66 грн. наданий
позивачем розрахунок, на думку суду,
здійснений неналежним чином, у зв'язку
з чим судом було самостійно
розраховано три проценти річних
наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів4472.2809.07.2013 - 09.07.201313
%0.375144.4110.07.2013 - 10.07.201313 %0.425407.1911.07.2013 -
15.07.201353 %2.226230.9316.07.2013 - 16.07.201313
%0.516370.3717.07.2013 - 18.07.201323 %1.057251.7419.07.2013 -
20.07.201323 %1.198746.5221.07.2013 - 23.07.201333
%2.168910.6224.07.2013 - 25.07.201323 %1.468985.1026.07.2013 -
29.07.201343 %2.959356.5730.07.2013 - 30.07.201313
%0.779799.5831.07.2013 - 01.08.201323 %1.6110305.8102.08.2013 -
05.09.2013353 %29.659883.7906.09.2013 - 22.11.2013783
%63.367883.7923.11.2013 - 23.12.2013313 %20.09

Отже загальна сума 3% річних за
самостійним розрахунком суду складає
127,81 грн., але у зв'язку з тим, що
позивачем до стягнення з відповідача
розмір 3% річних за неналежне виконання
зобов'язання щодо оплати отриманого
товару заявлено в меншому розмірі, в
сумі 92,66 грн., суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних в розмірі заявленому позивачем,
тобто в сумі 92,66 грн.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд
зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України
передбачає, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією. Відсотки
за неправомірне користування чужими
коштами справляються по день сплати
суми цих коштів кредитору, якщо законом
або договором не встановлено для
нарахування відсотків інший строк. За
грошовим зобов'язанням боржник не
повинен платити відсотки за час
прострочення кредитора. Нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. У випадках, передбачених
законом, штрафні санкції за порушення
господарських зобов'язань стягуються
судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК
України передбачає строк та порядок, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, а строк, протягом якого особа
може звернутись до суду за захистом
свого порушеного права, встановлюється
ЦК України.

Наразі, наданий позивачем розрахунок
пені, на думку суду, здійснений
неналежним чином, у зв'язку з чим судом
було самостійно розраховано пеню
наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір подвійної облікової
ставки НБУРозмір подвійної облікової
ставки НБУ в деньСума пені за період
прострочки4472.2809.07.2013 - 09.07.201317.0000 %0.038
%*1.725144.4110.07.2013 - 10.07.201317.0000 %0.038
%*1.975407.1911.07.2013 - 15.07.201357.0000 %0.038
%*10.376230.9316.07.2013 - 16.07.201317.0000 %0.038
%*2.396370.3717.07.2013 - 18.07.201327.0000 %0.038
%*4.897251.7419.07.2013 - 20.07.201327.0000 %0.038
%*5.568746.5221.07.2013 - 23.07.201337.0000 %0.038
%*10.068910.6224.07.2013 - 25.07.201327.0000 %0.038
%*6.848985.1026.07.2013 - 29.07.201347.0000 %0.038
%*13.799356.5730.07.2013 - 30.07.201317.0000 %0.038
%*3.599799.5831.07.2013 - 01.08.201327.0000 %0.038
%*7.5210305.8102.08.2013 - 12.08.2013117.0000 %0.038
%*43.4810305.8113.08.2013 - 05.09.2013246.5000 %0.036
%*88.099883.7906.09.2013 - 22.11.2013786.5000 %0.036
%*274.587883.7923.11.2013 - 23.12.2013316.5000 %0.036 %*87.05

Отже загальна сума пені за самостійним
розрахунком суду складає 561,90 грн., але у
зв'язку з тим, що позивачем до стягнення
з відповідача розмір пені за неналежне
виконання зобов'язання щодо оплати
отриманого товару заявлено в меншому
розмірі, в сумі 451,00 грн. грн.,
суд задовольняє позовні вимоги в
частині стягнення пені в розмірі
заявленому позивачем, тобто в сумі 451,00
грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали
справи та проаналізовані положення
чинного законодавства України, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "ПАРК
ІНВЕСТ", у зв'язку з чим, стягненню з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Будинок
"КОРОВАЙ" на користь позивача підлягає
сума 3% річних в розмірі 92,66 грн. та пеня
в сумі 451,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 1
720,50 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ПАРК ІНВЕСТ" -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Будинок
"КОРОВАЙ" (65006, Одеська обл., м. Одеса, вул.
Прохорівська, б.47, кімната 1, код
ЄДРЮОФОП 31370597) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ПАРК
ІНВЕСТ" (49047, Дніпропетровська обл., м.
Дніпропетровськ, вул. Ударників, буд.27,
код ЄДРЮОФОП 35082684) 451 (чотириста
п'ятдесят одна) грн. 00 коп. - пені, 92
(дев'яносто дві) грн. 66 коп. - трьох
процентів річних, 1 720 (одна тисяча
сімсот двадцять) грн. 50 коп. - судового
збору.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено
17.02.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.