м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 901/3683/13 06.02.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Державне акціонерне
товариство "Чорноморнафтогаз";
до Приватного підприємства
про стягнення 2 078 787,15 грн.
Суддя Мандриченко О.В.
Від позивача: Мицик М.В.,
представник, довіреність № 11/14 від
Від відповідача: не з`явився.
Позивач у поданій до Господарського
суду Автономної Республіки Крим
позовній заяві просить стягути з
відповідача 2 078 787,15 грн. неустойки, а
також витрати по сплаті судовго збору з
мотивів, вказаних у позовній заяві.
Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 06.11.2013
року порушено провадження у справі №
901/3683/13; розгляд справи призначено на
Господарським судом Автономної
Республіки Крим встановлено, що
відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
місцезнаходження відповідача (ПП
Толстого, буд. 33, офіс 75.
На підставі вищезазначеого, відповідно
до ст.ст. 15, 17 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12.12.2013
року направлено справу № 901/3683/13 за
підсудністю до Господарського суду
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.01.2014 року справу № 901/3683/13
прийнято до провадження суддею
Мандриченко О.В., слухання справи
призначено на 06.02.2014 року.
У судовому засіданні 06.02.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
Відповідач був належним чином
повідомлений про час, день і місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням, яке
повернулось на адресу суду і
підтверджує факт направлення ухвали
господарського суду на адресу
відповідача, зазначену у витязі з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
Згідно статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове
засідання своїх повноважних
представників, не надав письмовий
відзив на позовну заяву, а також не
заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством
«Чорноморнафтогаз» (покупець) та
Приватним підприємством «Фірма Ломар»
(постачальник) 03.07.2012 р. був укладений
договір купівлі-продажу № 772 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору,
постачальник зобов'язується передати у
вказаний строк у власність покупця
товар згідно зі специфікацією, а
покупець зобов'язується прийняти та
сплатити товар на умовах, обумовлених
договором.

Пунктом 2.2 договору сторони погодили,
що поставка товару здійснюється у
строк 60 днів з моменту отримання
письмової заявки покупця. Поставка
товару може здійснюватися партіями
згідно з заявкою та потребами покупця.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що
ціна договору складає 8 806 500,00 грн., в
тому числі ПДВ 1 467 750,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що
платіжним дорученням № 11072 від 26.10.12 р.
позивач здійснив попередню оплату
товару у сумі 8 806 500,00 грн. відповідно
до пункту 4.2 договору, яким встановлено,
що оплата здійснюється шляхом
перерахування грошей на розрахунковий
рахунок постачальника у розмірі 100%
передоплати на підставі виставленого
рахунку.

Також судом встановлено, що заявка на
поставку товару в повному обсязі
відповідно до умов договору та
специфікації № 1, в сумі 8 806 500,00 грн.,
була надана позивачем відповідачу
26.10.2012 р., про що свідчить наявність
печатки та підпису директора
відповідача на заявці від 26.10.2012 р. вих.
№ 04/2.1-1236/3.

Таким чином, відповідно до п. 2.2
договору відповідач повинен був
поставити товар в повному обсязі в
строк до 60 днів після отримання
відповідачем заявки від 26.10.2012 р., тобто
в строк до 26.12.2012 р.

Відповідно до акту прийому - передачі
товару № 6 від 22.11.2012 р. відповідач
здійснив часткову поставку товару на
суму 2 100 735,00 грн.

Наступна партія товару була поставлена
відповідачем лише 25.02.2013 р., про що
свідчить акт прийому - передачі товару
№ 12 від 25.02.2013 р.

Позивач зазначає, що відповідачем було
здійснено поставку товару 25.02.2013 р. не у
повному обсязі, а саме на суму 6 669 000,0
грн., тобто менше на 36 765,00 грн. від
повного обсягу.

Платіжним дорученням № 451 від 19.03.13
відповідач повернув позивачу суму у
розмірі 36 765,00 грн.

Позивач в обґрунтування свої позовних
вимог зазначає, що відповідач не
належним чином виконав взяті на себе
зобов'язання за договором, а саме
прострочив строки поставки товару, у
зв'язку з чим, посилаючись на п. 8.1.
договору, позивач просить стягнути з
відповідача 2 078 787,15 грн. неустойки.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
визначено, що договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов`язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вже було встановлено судом,
відповідач, відповідно п. 2.2. договору,
зобов'язався поставити товар в строк 60
днів з моменту отримання письмової
заявки, яку відповідач отримав 26.10.2012
року, що підтверджується матеріалами
справи.

Таким чином, відповідач повинен був
поставити товар позивачу в повному
обсязі в строк до 26.12.2012 року.

Відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання за договором, здійснивши
поставку товару на суму 6 669 000,00 грн.
25.02.2013 р., про що свідчить акт прийому -
передачі товару № 12 від 25.02.2013 р.

Пунктом 8.1. договору сторони
передбачили, що у випадку порушення
строків постачання товару,
постачальник сплачує покупцю
неустойку у розмірі 0,5% за кожен день
прострочення, від суми непоставленого
у строк товару.

Судом здійснено перерахунок
нарахованої позивачем неустойки за
прострочення поставки товару на суму 6
705 765,00 грн. за період прострочення з
26.12.2012 р. по 25.02.2013 р., і встановлено, що з
Приватного підприємства "Фірма "Ломар"
на користь Публічного акціонерного
товариства "Державне акціонерне
товариство "Чорноморнафтогаз" підлягає
стягненню 2 078 787,15 грн. неустойки.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач жодних обґрунтованих
заперечень та належних доказів на
спростування обставин, викладених
позивачем у позовній заяві, суду не
надав.

За таких обставин, враховуючи те, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення 2 078 787,15 грн. неустойки, а
відповідач в установленому законом
порядку обставини, які повідомлені
позивачем, не спростував, розміру
позовних вимог не оспорив та не довів
суду належними і допустимими доказами
належного виконання ним своїх
зобов'язань, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Державне
акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" визнаються судом
такими, що підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства "Фірма "Ломар" (інд. 01032, м.
Київ, вул. Л. Толстого, 33, офіс 75, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Державне
акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" (інд. 95000, АРК Крим, м.
Сімферополь, просп. Кірова/пров.
Совнаркомовський, 52/1, )
2 078 787 (два мільйони сімдесят вісім
тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 15 коп.
неустойки, та 41 575 (сорок одну тисячу
п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 74 коп.
витрат по сплаті судового збору. Видати
наказ.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. МандриченкоДата
складання рішення 13.02.2014 р.