ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.2014р.
Справа №905/7895/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Табачнікові В.Г.

розглянув матеріали справи

за позовом: Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах",

м.Дніпропетровськ

до: Приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія АСКА", м.
Донецьк

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог, на стороні

позивача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автоприват",
м.Дніпропетровськ

відповідача: ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про стягнення 22094,93грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

третіх особи: не викликались.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

11.02.2014р. з 11-05год. до 11-10год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Інгосстрах"
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
22094,93грн.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 12.11.2013р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні
відповідача - ОСОБА_1, м.Запоріжжя (а.с.1,
127).

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 28.11.2013р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні позивача
- Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автоприват»,
м.Дніпропетровськ (а.с.99).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: Договір страхування
наземного транспорту №ZPC0A!57194879 від
12.06.2012р.; Довідки ДАІ; заяву на виплату
страхового відшкодування вх.№ЕР.0.2843-11
від 11.01.2013р.; постанову Ленінського
районного суду м.Запоріжжя від 19.02.2013р.
(дата документа 20.02.2013р.) у справі
№334/1316/13-п (провадження №3/334/359/2013); Звіт
про проведення незалежної оцінки
вартості відновлювального ремонту
транспортного засобу №15600 від 25.01.2013р.;
лист вих.№А-6559035 від 11.02.2013р.; Страховий
акт №И-464 від 11.02.2013р.; платіжне
доручення №475 від 11.02.2013р.; меморіальний
ордер №1 від 12.02.2013р. тощо.

Протягом розгляду справи позивач
надав:

1) заяву №0525 від 20.11.2013р., в якій
повідомив, що не має можливості надати
інформацію про здійснення фактичного
ремонту застрахованого ним автомобіля
(а.с.64-65);

2) заяву №0525 від 13.12.2013р. (з
додатком), в якій виклав заперечення на
відзив та зазначив про відсутність у
нього відомостей про здійснення
фактичного ремонту застрахованого ним
автомобіля (а.с.115-118).

3) з заявою б/н б/д - оригінал Страхового
акту №И-464 від 11.02.2013р. та доказ
направлення відповідачу примірника
заперечень на відзив (а.с.131-135).

Протягом розгляду справи відповідач
надав:

1) відзив №2226/17 від 26.11.2013р. з додатками,
в якому просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі. До відзиву додав копію Полісу
№АВ/6603952, яким забезпечено
транспортний засіб Nissan Primera, д.н.з.
НОМЕР_1 (а.с.73-96);

2) клопотання №235/17 від 10.02.2014р. про
розгляд справи за відсутності свого
представника (а.с.183).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 28.11.2013р.
справу передано на повторний
автоматичний розподіл у зв'язку з
перебуванням судді Подколзіної Л.Д. у
відпустці.

За результатами повторного
автоматичного розподілу для розгляду
справи визначено суддю Малікову Е.І.
(а.с.69-70).

Третя особа ОСОБА_1 протягом розгляду
справи надав:

- супровідний лист б/н від 02.12.2013р. з
додатками, серед яких: письмові
пояснення про обставини ДТП; копія
генеральної довіреності на право
володіння, користування та
розпорядження автомобілем Nissan Primera,
д.н.з. НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1; оригінал та
копія Полісу №АВ/6603952, яким забезпечено
транспортний засіб Nissan Primera, д.н.з.
НОМЕР_1 (а.с.101-110). Оригінал Полісу
№АВ/6603952 судом оглянуто, встановлена
відповідність наданої суду копії
оригіналу. Оригінал Полісу №АВ/6603952
підлягає поверненню власнику.

- заяву б/н б/д про виконання вимог суду
(з додатками) (а.с.119-124).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 10.01.2014р.
справу передано на повторний
автоматичний розподіл у зв'язку з
перебуванням судді Малікової Е.І. на
лікарняному.

За результатами повторного
автоматичного розподілу для розгляду
справи визначено суддю Шилову О.М.
(а.с.125-126).

05.02.2014р. на адресу господарського суду
від Ленінського районного суду
м.Запоріжжя з супровідним листом
№334/1316/13-п від 28.01.2014р. надійшли копії
адміністративної справи №334/1316/13-п
(№3924203) відносно ОСОБА_1 (а.с.137-178).

Розглянувши наявні у матеріалах справи
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини справи, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням докази, які
мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2012р. між ПрАТ «Страхова компанія
«Іногосстрах» (Страховик) та ТОВ
«Автоприват» (Страхувальник) було
укладено Договір страхування
наземного транспорту №ZPC0A!57194879 (далі -
Договір страхування), згідно з п.п.4.1., 5.1.
якого позивачем застраховані майнові
інтереси Страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
марки Hyundai Gets, державний номер НОМЕР_3
(далі - застрахований автомобіль).
Договором страхування вигодонабувачем
визначено Страхувальника (п.3). Пунктом
7.1.1. Договору страхування до переліку
страхових випадків віднесено
«Пошкодження застрахованого
транспортного засобу внаслідок ДТП за
його участю без вини водія», за яким
визначено безумовну франшизу 0,5% від
розміру страхової суми, яка в свою
чергу складає 86000грн. (п.6 Договору
страхування). Згідно з п.9 Договір
страхування діє з 12.06.2012р. до 11.06.2013р.
включно.

11.01.2013р. на перехресті
вул.Дніпропетровське щосе -
вул.Братська в м.Запоріжжі відбулась
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП) за участю застрахованого
автомобіля під керуванням ОСОБА_4 та
автомобіля Nissan Primera, д.н.з. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1. В результаті ДТП
обидва автомобілі отримали
пошкодження (а.с.140, 143-152, 154-156, 160-162).

Позивачем було замовлено незалежну
оцінку розміру матеріальної шкоди,
завданої власнику застрахованого
автомобіля.

Згідно зі Звітом №15600 від 25.01.2013р. про
проведення незалежної оцінки вартості
відновлювального ремонту колісного
транспортного засобу (а.с.19-40) вартість
відновлювального ремонту
застрахованого позивачем автомобіля з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу «0,3» складає 22524,93грн. з
ПДВ (а.с.22).

На підставі Договору страхування і
Заяви страхувальника вх.№ЕР.0.2843-11 від
11.01.2013р. про виплату страхового
відшкодування (а.с.12) позивачем був
складений Страховий акт №И-464 від
11.02.2013р. (а.с.42-43, 132-133), з якого
вбачається, що з вартості
відновлювального ремонту 22524,93грн.
згідно зі Звітом №15600 від 25.01.2013р.
позивач вирахував власну франшизу в
сумі 430грн. та на підставі листа
вигодонабувача (а.с.41) меморіальним
ордером №1 від 12.02.2013р. виплатив
22094,93грн. страхового відшкодування на
користь ОСОБА_4 (а.с.44).

Аналіз Договору страхування, положень
ст.ст.22, 1192 Цивільного кодексу (далі - ЦК)
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування", ст.42 та абз.5 ч.1 ст.44
Господарського кодексу України
дозволяє зробити висновок, що страхову
виплату було здійснено позивачем
правомірно.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за спричинені
збитки. Аналогічне положення
встановлене ст.27 Закону України "Про
страхування".

Наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п.16.11
Правил дорожнього руху України, що
спричинило пошкодження автомобілів,
вставлена постановою Ленінського
районного суду м.Запоріжжя від 19.02.2013р.
(дата документу 20.02.2013р.) у справі
№334/1316/13-п (провадження №3/334/359/2013). В
суді ОСОБА_1 вину у скоєнні
правопорушення визнав повністю (а.с.167).

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України дозволяє
дійти висновку про те, що у випадку
заподіяння шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
обов'язок з її повного відшкодування
покладається на винну особу - тобто у
даному випадку на ОСОБА_1

З наданого відповідачем та третьою
особою Полісу №АВ/6603952 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (далі - Поліс
№АВ/6603952, а.с.76, 110) вбачається, що на дату
ДТП (11.01.2013р.) ПрАТ «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»
забезпечило цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_1 щодо
автомобіля Nissan Prіmera, д.н.з. НОМЕР_1
(надалі - забезпечений автомобіль) з
лімітом відшкодування за майнову шкоду
50000грн та франшизою 1000грн. Період дії
полісу: з 00-00 25.04.2012р. до 23.04.2013р. включно.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 Цивільного кодексу України, ч.3
ст.18, ст.27 Закону України „Про
страхування", ст.ст.22, 28, 29 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) особою,
відповідальною за завдані позивачу
виплатою ним страхового відшкодування
збитки, є ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (в межах Полісу
№АВ/6603952).

Отже, позивач отримав право вимоги до
ПрАТ «Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» саме в межах умов Полісу
№АВ/6603952, який і є підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом.

Матеріали справи не містять доказів
відшкодування відповідачем сплаченого
позивачем страхового відшкодування на
час розгляду даної справи.

Позивач заявив до стягнення 22094,93грн.
збитків, розрахованих виходячи з
вартості відновлювального ремонту,
визначеної Звітом №15600 від 25.01.2013р. в
сумі 22524,93грн. (з урахуванням ПДВ та
значення коефіцієнта фізичного зносу
«0,3») за вирахуванням 430грн. власної
франшизи (а.с.42-43).

Зі Звіту №15600 від 25.01.2013р. (а.с.22)
вбачається, що експерт розраховував
вартість відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля наступним
чином:

6409,15грн. + 3474,24грн. + 18059,34грн. х (1-0,3) =
22524,93грн.,

де

6409,15грн. - вартість робіт з ПДВ (20%),

3474,24грн. - вартість матеріалів з ПДВ (20%),

18059,34грн. - вартість складових, що
підлягають заміні, з ПДВ (20%),

0,3 - розрахований експертом коефіцієнт
фізичного зносу.

Заявлена до стягнення сума не
перевищує ліміт відповідальності ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», проте позивачем не
обґрунтовано належним чином підставу
сплати ним ПДВ у складі суми страхового
відшкодування, оскільки не надано суду
доказів на підтвердження факту
здійснення ремонту застрахованого
автомобіля (як на час сплати страхового
відшкодування, так і на момент розгляду
даної справи). Так, податкові
зобов'язання, пов'язані з наданням
послуг з відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу,
виникають лише внаслідок фактичного
надання послуги з проведення такого
ремонту та за умови, що виконавець цієї
послуги є платником ПДВ.

Отже, суд виходить з того, що сплачуючи
за таких умов ПДВ у складі страхового
відшкодування, позивач діяв за
принципом власного комерційного
ризику (абз.5 ч.1 ст.44 Господарського
кодексу України).

Оскільки позивачем не доведено
належними та допустимими доказами факт
реального виконання ремонтних робіт з
відновлення застрахованого автомобіля
(заява №0525 від 20.11.2013р., згідно з
якою позивач не може знати про
здійснення Страхувальником фактичного
ремонту - а.с.64), то суд визнає, що:

- у позивача були відсутні підстави для
перерахування суми ПДВ у складі
страхового відшкодування, проте
позивач був не позбавлений права
здійснити таку виплату в рамках
ведення власної господарської
діяльності, діючи на власний розсуд та
ризик;

- у суду відсутні підстави для
стягнення з відповідача в порядку
регресу суми ПДВ, врахованої у Звіті
№15600 від 25.01.2013р.

На підставі викладеного суд вважає, що
розмір понесених Страховиком збитків,
що підлягають стягненню з відповідача,
має бути розрахований на підставі
Калькуляції №15600 від 25.01.2013р. до Звіту
(а.с.23-26) з використанням значень
відповідних показників без ПДВ за
використаною експертом формулою, а
саме:

5340,96грн. + 2594,21грн. + 15350,44грн. х (1-0,3) =
18680,48грн.,

де

5340,96грн. - вартість робіт без ПДВ,

2594,21грн. - вартість матеріалів без ПДВ,

15350,44грн. - вартість складових, що
підлягають заміні, без ПДВ,

0,3 - коефіцієнт фізичного зносу.

Крім того, відповідно до приписів п.12.1
ст.12 Закону розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цієї норми.

Оскільки укладеним відповідачем з
ОСОБА_1 Полісом №АВ/6603952 встановлена
безумовна франшиза у розмірі 1000грн., то
страхове відшкодування, що підлягає
сплаті відповідачем, має бути зменшене
на суму франшизи відповідача, а саме:

18680,48грн. - 1000грн. = 17680,48грн.,

де

18680,48грн. - вартість відновлювального
ремонту застрахованого автомобіля без
врахування ПДВ,

1000рн. - безумовна франшиза відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи документи
на підтвердження здійснення позивачем
страхової виплати за Договором
страхування наземного транспорту
№ZPC0A!57194879 від 12.06.2012р. і виникнення
обов'язку відповідача відшкодувати
завдану цим шкоду в порядку регресу
згідно з Полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ/6603952, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача про стягнення 22094,93грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу є обґрунтованими,
підтвердженими належним чином та
такими, що підлягають задоволенню
частково - в сумі 17680,48грн.

Викладені у відзиві №2226/17 від 26.11.2013р.
(а.с.73-75) заперечення відповідача суд до
уваги не приймає з огляду на наступне.

1) Твердження відповідача про те, що
через неповідомлення його позивачем
про настання ДТП шляхом подання заяви
згідно з приписами ст.35 Закону у
відповідача не виникло обов'язку з
виплати страхового відшкодування і на
момент подання позову до суду право
позивача на отримання страхового
відшкодування відповідачем порушене
не було, у зв'язку з чим право позивача
не підлягає судовому захисту,
спростовується наступним.

Згідно з п.1 Оглядового листа Вищого
господарського суду України №01-06/15/2014
від 14.01.2014р. «Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
правовідносин страхування» страховик,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування,
має право звернутися до суду з вимогою
про стягнення суми виплаченого
страхового відшкодування, і таке право
взагалі не пов'язане з попереднім
зверненням з аналогічною вимогою до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність.

Суд також зазначає, що норма ст.35 Закону
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не може бути застосована до
позивача, оскільки зазначеною нормою
врегульовано порядок отримання
потерпілим чи іншою прирівняною до
нього особою (наприклад, спадкоємцем
потерпілого, особою, що перебувала на
утриманні потерпілого тощо) страхового
відшкодування, в той час як позивач має
право на відшкодування збитків в
порядку регресу на підставі приписів
ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ „Про
страхування".

З наведеного випливає, що спір у даній
справі підлягає розгляду
господарським судом по суті на
загальних підставах.

2) Твердження відповідача про те, що з
матеріалів позову не зрозуміло, чи
набув чинності Договір страхування на
момент ДТП, спростовується матеріалами
справи.

Так, з оригіналу меморіального ордеру
№ВВ003В04Х6 від 13.06.2012р. вбачається, що
Страхувальник сплатив на користь
Страховика страхову премію за
Договором №ZPC0A!57194879 від 12.06.2012р. у сумі
1978грн. (додаток №4 до позовної заяви,
а.с.11).

Крім того, у розділі ІІ Страхового акту
№И-464 від 11.02.2013р. (а.с.42-43, 132-133) позивачем
зазначено: «Страхова премія 1978грн.
сплачена у повному розмірі 13.06.2012р. та
поступила на рахунок СК Інгосстрах».

Таким чином, страховий платіж за
Договором страхування №ZPC0A!57194879 від
12.06.2012р. сплачений у розмірі та у строк,
передбачені п.10.1. зазначеного Договору
(а.с.8).

3) Твердження відповідача про те, що
наявні в матеріалах даної справи
документи не є належними доказами на
підтвердження факту настання
страхового випадку за Полісом №АВ/6603952
та вини страхувальника за цим полісом,
суд не приймає до уваги, оскільки
наведене твердження є припущенням
відповідача, заснованим на помилковому
зазначенні у Довідці ДАІ №9140577 (а.с.16-17)
номерів кузову обох транспортних
засобів, що потрапили у ДТП від 11.01.2013р.
Суд вважає, що інші (крім Довідки ДАІ
№9140577) наявні в матеріалах справи
документи належним чином
підтверджують факт настання
страхового випадку за Полісом №АВ/6603952.

4) Твердження відповідача про
неправомірність здійснення позивачем
виплати страхового відшкодування
ОСОБА_4, який не є ані Страхувальником,
ані вигодонабувачем за Договором
страхування, спростовується змістом
листа ТОВ «Автоприват»
(Страхувальника/вигодонабувача)
вих.№А-6559035 від 11.02.2013р. про спрямування
виплати страхового відшкодування у
розмірі 100% на користь ОСОБА_4 для
погашення заборгованості за кредитним
Договором (додаток №17 до позовної
заяви, а.с.41).

Судові витрати розподіляються на
підставі приписів абз.3 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного, згідно зі ст.124
Конституції України; ст.ст. 22, 993, 1166, 1187,
1188, 1191, 1192 Цивільного кодексу України;
ст.ст.42, 44 (абз.5 ч.1), 228 Господарського
кодексу України; ст.ст.9, 18, 20, 25, 27 Закону
України „Про страхування" №85/96-ВР від
07.03.1996р.; ст.ст.12, 22, 28, 29, 35 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" №1961-IV від 01.07.2004р.; керуючись
ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах",
м.Дніпропетровськ до Приватного
акціонерного товариства "Українська
акціонерна страхова компанія АСКА",
м.Донецьк про стягнення 22094,93грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр-т Ілліча, буд.100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
«Інгосстрах» (49094, м.Дніпропетровськ,
вул.Набережна Перемоги, буд.32, офіс 402;
п/р №0686 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
м.Дніпропетровська, МФО 305299, ) 17680,48грн., а також 1376,74грн. судового
збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 11.02.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та підписане
17.02.2014р.

Додаток на адресу третьої особи,
ОСОБА_1:

оригінал Полісу №АВ/6603952 від
24.04.2012р. на 1арк.

Суддя
О.М. Шилова

надруковано 5 примірників:

1 - до справи, 2 - сторонам

2 - третім особам