ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р.
Справа № 911/101/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства
«Фонд комунального майна»

до Фізичної особи-підприємця Авдоніної
Аліни Сергіївни

про стягнення 11744,27 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Миргородова Т.В., довір.
б/н від 20.01.2014 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Комунальне підприємство «Фонд
комунального майна» (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця Авдоніної
Аліни Сергіївни (далі - відповідач) про
стягнення 11744,27 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№ 105-М оренди нерухомого майна, що
належить до комунальної власності від
25.04.2013 р., та договору № 105/105-М-Е про
відшкодування витрат орендодавця на
утримання орендованого майна та його
експлуатацію від 25.04.2013 р., в частині
внесення орендної плати та
відшкодування витрат орендодавця щодо
обслуговування та експлуатації
орендованого майна.

У зв'язку з викладеним позивач просить
суд стягнути з відповідача 10094,51 грн.
основного боргу, 1623,07 грн. пені, 26,69 грн.
3% річних, а також судові витрати
покласти на відповідача.

Розгляд справи відкладався.

24.02.2014 р. до господарського суду від ФОП
Авдоніної А.С. надійшов відзив № 135 від
21.02.2014 р., відповідно до якого
відповідач визнає позовні вимоги в
частині стягнення 111,99 грн. пені та 26,69
грн. 3% річних, в іншій частині ФОП
Авдоніна А.С. вимоги позивача не визнає
з огляду на наступне.

Станом на 20.02.2014 р. відповідачем було
повністю погашено заборгованість з
орендної плати та витрат орендодавця
на утримання майна перед КП «Фонд
комунального майна» в сумі 10094,51 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 298 від 04.01.2014 р., № 309 від
14.01.2014 р., а також квитанціями від 20.02.2014
р.

Крім того, відповідач зазначив, що
заявлена позивачем до стягнення з
відповідача пеня в сумі 1623,07 грн.
завищена та не відповідає нормам
чинного законодавства.

Також 24.02.2014 р. до господарського суду
від ФОП Авдоніної А.С. надійшло
клопотання № 133 від 21.02.2014 р., відповідно
до якого відповідач просив суд
здійснювати розгляд даної справи №
911/101/14 без участі представника
відповідача, яке було задоволено судом.

Представник позивача у судовому
засіданні 25.02.2014 р. підтвердив
здійснену відповідачем оплату
основного боргу та підтримав решту
позовних вимог.

У судове засідання 25.02.2014 р. відповідач
не з'явився.

У судовому засіданні 25.02.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

25.04.2013 р. між Комунальним підприємством
«Фонд комунального майна»
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем Авдоніною Аліною
Сергіївною (орендар) було укладено
договір № 105-М оренди нерухомого майна,
що належить до комунальної власності.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нерухоме майно, а саме - нежитлові
приміщення, інженерні мережі та
комунікації, що є їх невід'ємною
частиною (надалі - майно) і знаходяться
на балансі орендодавця.

Пунктом 1.7 договору оренди визначено,
що об'єкт оренди належить до
комунальної власності територіальної
громади м. Славутича і знаходиться на
балансі комунального підприємства
«Фонд комунального майна».

Відповідно до п. 2.1 договору оренди
орендар вступає в строкове платне
користування майном у термін, вказаний
у даному договорі, але не раніше дати
підписання даного договору та акту
прийому-передачі.

Приймання-передавання орендованого
майна здійснюється двосторонньою
комісією, до складу якої, при
необхідності, можуть бути включені
незалежні експерти та інші фахівці (п.
2.4 договору оренди).

Відповідно до пп. 2.4.3 п. 2.4 договору
оренди, при передачі майна складається
акт прийому-передачі, який
підписується сторонами, а також
складається акт технічного огляду,
який підписується представником
орендодавця.

Майно вважається переданим
орендодавцю з моменту підписання акту
прийому-передачі (пп. 2.4.4 п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору оренди,
орендна плата вноситься орендодавцеві
орендарем за користування майном
незалежно від результатів своєї
господарської діяльності.

Орендна плата за корисну площу
визначається на підставі «Методики
розрахунку та порядку використання
плати за оренду майна комунальної
власності територіальної громади
міста Славутича» та за перший (базовий)
місяць оренди - травень 2013 року (без
урахування індексу інфляції за квітень
2013 року) становить 2113,00 грн.

Розмір орендної плати за перший місять
фіксується в договорі. За кожен
наступний місяць оренди розмір
орендної плати визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції, що публікується в поточному
місяці (п. 3.2 договору оренди).

Орендна плата (компенсація) за площу
загального користування визначається
на підставі «Методики розрахунку та
порядку використання плати за оренду
майна комунальної власності
територіальної громади міста
Славутича» та за перший (базовий)
місяць оренди - травень 2013 року (без
урахування індексу інфляції за
квітень 2013 року) становить 146,88 грн.

Розмір орендної плати (компенсація) за
площу загального користування за
перший місяць фіксується в договорі. За
кожен наступний місяць оренди розмір
орендної плати визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції, що публікується в поточному
місяці (п. 3.3 договору оренди).

Орендна плата, визначена в даному
договорі, наведена без урахування
вартості комунальних послуг,
електроенергії, експлуатаційних
витрат орендодавця (п. 3.4 договору
оренди).

Пунктом 7.1 договору оренди визначено,
що цей договір вступає в силу з 01.05.2013 р.
і діє до 30.03.2016 р. включно.

Факт приймання-передачі нежитлових
приміщень загальною орендованою
площею 68,73 кв.м, розміщених за адресою:
Київська обл., м. Славутич, Центральна
площа, 5, універмаг «Мінськ»,
підтверджується актом
прийому-передачі від 01.05.2013 р.,
підписаним уповноваженими сторонами
обох сторін та засвідченим печатками
сторін.

25.04.2013 р. на виконання п. 3.4 договору
оренди між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 105/105-М-Е про
відшкодування витрат орендодавця на
утримання орендованого майна та його
експлуатацію.

Відповідно до п. 1.1 договору про
відшкодування витрат, даний договір
складений у відповідності з
«Положенням про порядок передачі в
оренду майна комунальної власності
територіальної громади міста
Славутич», затвердженим рішенням
Славутицької міської ради № 550-41-IV від
15.12.2004 р. (зі змінами), та регулює
взаємовідносини між орендодавцем та
орендарем по відшкодуванню витрат, які
пов'язані з утриманням майна
комунальної власності та його
експлуатацією згідно договору оренди
№ 105-М від 25.04.2013 р.

Орендодавець забезпечує
обслуговування, експлуатацію, зданих в
оренду площ за договором оренди № 105-М
від 25.04.2013 р., а орендар відшкодовує
витрати орендодавця на виконання
вказаних робіт, зазначених у додатку №
1 (п. 1.2 договору про відшкодування
витрат).

Відповідно до п. 7.4 договору про
відшкодування витрат, додатки до цього
договору є його невід'ємною і складовою
частиною. До цього договору, зокрема,
додається перелік запланованих
експлуатаційних витрат і комунальних
послуг та їх вартість (калькуляція) по
універмагу «Мінськ» (додаток № 1).

Пунктом 2.2 договору про відшкодування
витрат визначено, що розмір
відшкодування витрат орендодавця
нараховується пропорційно орендованій
площі та за перший базовий місяць
становить 860,22 грн.

Розмір відшкодування витрат за
договором про відшкодування витрат
підлягає зміні орендодавцем в
односторонньому порядку, без укладення
будь-яких додаткових угод до даного
договору, у випадку зміни переліку
запланованих експлуатаційних витрат
або їх вартості (калькуляцій),
розрахованих на 1 кв.м загальної площі
будівлі універмагу «Мінськ» та в інших
випадках, передбачених чинним
законодавством (п. 2.3 договору про
відшкодування витрат).

Відповідно до п. 6.1 договору про
відшкодування витрат, цей договір
набуває чинності з 01.05.2013 р. і діє до
закінчення терміну договору оренди №
105-М від 25.04.2013 р., а в частині фінансових
зобов'язань - до повного їх виконання
сторонами.

Як слідує з позову, відповідач свої
зобов'язання щодо внесення орендної
плати та відшкодування витрат
орендодавця на утримання орендованого
майна та його експлуатацію не виконав
належним чином, у зв'язку з чим за
останнім утворилась заборгованість
перед Комунальним підприємством «Фонд
комунального майна» на загальну суму
10094,51 грн., що підтверджується рахунками
на оплату, у тому числі - № 2078 від 11.10.2013
р. на суму 2244,05 грн., № 2310 від 14.11.2013 р. на
суму 2253,02 грн., № 2417 від 14.11.2013 р. на суму
2035,34 грн., № 2574 від 13.12.2013 р. на суму 2257,52
грн., № 2691 від 14.12.2013 р. на суму 1894,38 грн.

Оскільки відповідач не розрахувався з
позивачем, останній і звернувся з даним
позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Як встановлено ч.ч. 1,5 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Статтею 2 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
визначено, що орендою є засноване на
договорі строкове платне користування
майном, необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності.

Статтею 18 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
передбачено, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» орендар за користування
об'єктом оренди вносить орендну плату
незалежно від наслідків господарської
діяльності. Методика розрахунку
орендної плати та пропорції її
розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються для об'єктів, що
перебувають у державній власності,
Кабінетом Міністрів України. Методика
розрахунку орендної плати та пропорції
її розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються органами, уповноваженими
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим (для об'єктів, що належать
Автономній Республіці Крим), та
органами місцевого самоврядування (для
об'єктів, що перебувають у комунальній
власності) на тих самих методологічних
засадах, як і для об'єктів, що
перебувають у державній власності.
Орендна плата, встановлена за
відповідною методикою, застосовується
як стартова під час визначення
орендаря на конкурсних засадах. Строки
внесення орендної плати визначаються у
договорі.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 36 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як слідує з матеріалів справи, на час
вирішення спору основна
заборгованість відповідача перед
позивачем за договорами № 105-М оренди
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності від 25.04.2013 р. та №
105/105-М-Е про відшкодування витрат
орендодавця на утримання орендованого
майна та його експлуатацію від 25.04.2013 р.
в загальній сумі 10094,51 грн. є відсутньою.

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р.,
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Судом встановлено, що відповідачем до
подання позову у даній справі було
частково погашено основний борг в сумі
1654,25 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 298 від 04.01.2014 р., у зв'язку з
чим позовні вимоги КП «Фонд
комунального майна» в цій частині
підлягають залишенню без задоволення.

Крім того, в процесі розгляду справи
ФОП Авдоніною А.С. було сплачено на
користь КП «Фонд комунального майна»
8440,26 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 309 від 14.01.2014 р. на суму 4288,68
грн., а також квитанціями від 20.02.2014 р. на
суму 4151,90 грн.

З урахуванням викладеного, провадження
у справі в частині стягнення 8440,26 грн.
решти основного боргу підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК
України за відсутності предмету спору.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошових зобов'язань за
договором оренди № 105-М від 25.04.2013 р. та
договором № 105/105-М-Е про відшкодування
витрат орендодавця на утримання
орендованого майна та його
експлуатацію від 25.04.2013 р., позивачем
була нарахована пеня в сумі 1623,07 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Факт прострочення виконання
відповідачем своїх зобов'язань перед
позивачем щодо оплати вартості товару
доведено позивачем належними та
допустимими доказами.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
визначає неустойку (штраф, пеню) як
грошову суму або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення ним зобов'язання. Пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 3.8 договору оренди, за
затримку внесення орендної плати
орендар сплачує орендодавцеві пеню в
розмірі 0,5 % за кожний день прострочення
платежу, включно по день фактичної
оплати. Строк нарахування пені не
обмежується 6-ма місяцями згідно п. 6 ст.
231 Господарського кодексу України, а є
продовженим по день фактичної сплати
заборгованості.

Згідно п. 5.5 договору про відшкодування
витрат, при несвоєчасному внесенні
плати, передбаченої даним договором,
орендар сплачує штраф у розмірі 0,5 % за
кожен день прострочення платежу
включно по день фактичної оплати. Строк
нарахування пені не обмежується 6-ма
місяцями згідно п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України, а є
продовженим по день фактичної сплати
заборгованості.

Слід зазначити, що договірні
правовідносини між платниками і
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
врегульовано Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
згідно з п.п. 1, 3 якого платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені за прострочку платежу, що
встановлюється за згодою сторін,
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначено, що за
приписами статті 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

Суд, здійснивши власний розрахунок
пені за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій «ЛІГА:ЗАКОН.ЕЛІТ 9.1.2.»,
встановив, що сума пені, яка підлягає
стягненню з відповідача, з урахуванням
приписів ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
становить 112,05 грн., у тому числі -

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення1654.2501.11.2013 - 08.01.2014696.5000 %0.036
%*40.652253.0201.12.2013 - 08.01.2014396.5000 %0.036
%*31.302035.3401.12.2013 - 08.01.2014396.5000 %0.036
%*28.272257.5201.01.2014 - 08.01.201486.5000 %0.036
%*6.431894.3801.01.2014 - 08.01.201486.5000 %0.036 %*5.40Крім
того, у зв'язку з простроченням
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором оренди та
договором про відшкодування витрат,
позивачем було нараховано 26,69 грн. 3%
річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки відповідачем було
прострочено виконання грошового
зобов'язання, то вимога позивача про
стягнення з відповідача 3% річних,
нарахованих на суму боргу за
вищевказаними договорами, є
обгрунтованою.

Розмір 3% річних, визначений позивачем,
становить 26,69 грн. у тому числі за
період з 01.11.2013 р. до 08.01.2014 р. на суму 1654,25
грн. в сумі 9,52 грн., з 01.12.2013 р. до 08.01.2014 р.
на суму 2253,02 грн. в сумі 7,41 грн., з 01.12.2013
р. до 08.01.2014 р. на суму 2035,34 грн. в сумі 6,69
грн., з 01.01.2014 р. до 08.01.2014 р. на суму 2257,52
грн. в сумі 1,67 грн., з 01.01.2014 р. до 08.01.2014 р.
на суму 1894,38 грн. в сумі 1,40 грн., є
арифметично вірним, у зв'язку з чим 3%
річних підлягають стягненню з
відповідача в заявленому позивачем
розмірі.

При цьому судом також враховано, що
відповідач визнав позовні вимоги в
сумі 111,99 грн. пені та 26,69 грн. 3% річних.

Згідно з ч. 5 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач має право визнати позов
повністю або частково.

Частиною 6 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд не
приймає відмови від позову, зменшення
розміру позовних вимог, визнання
позову відповідачем, якщо ці дії
суперечать законодавству або
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо часткового задоволення позовних
вимог Комунального підприємства «Фонд
комунального майна».

Витрати зі сплати судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються судом на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог та в частині припинення
провадження у справі згідно з
приписами ч. 2 ст. 49 ГПК України, з
урахуванням здійснення відповідачем
сплати частини суми основного боргу в
розмірі 8440,26 грн. вже в процесі розгляду
даної справи.

Керуючись ст.ст. 22, 32-34, 44, 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження в частині
стягнення 8440,26 грн.

3. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця Авдоніної Аліни
Сергіївни (07100, Київська обл., м.
Славутич, Єреванський квартал, 3, кв. 12,
іден. номер ) на користь
Комунального підприємства «Фонд
комунального майна» (07100, Київська обл.,
м. Славутич, Центральна площа, 5, код
32301037) - 112 (сто дванадцять) грн. 05 коп.
пені, 26 (двадцять шість) грн. 69 коп. 3%
річних, 1334 (одну тисячу триста тридцять
чотири) грн. 59 коп. судового збору.

4. У решті позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 03.03.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна