ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"28" лютого 2014 р.№ 916/705/14

Суддя Панченко О.Л., розглянувши
матеріали за вх. № 691/14

за позовом Одеського обласного
комунального підприємства „Служба
експлуатації цілісного майнового
комплексу - адміністративного будинку
№ 2"

до відповідача Телерадіокомпанії
„ОДЕСА-ПЛЮС" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю

про розірвання договору оренди,
виселення та стягнення 7940,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Одеське обласне комунальне
підприємство „Служба експлуатації
цілісного майнового комплексу -
адміністративного будинку № 2"
звернулося до суду з позовом, в якому
просить розірвати договір оренди від
01.01.2012р. № 136, укладений між позивачем та
відповідачем, виселити
Телерадіокомпанію „ОДЕСА-ПЛЮС" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю з займаного
приміщення в адміністративному
будинку № 2 по вул. Канатній, 83, стягнути
з відповідача заборгованість по
експлуатаційним витратам у сумі 7940,31
грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Однак позивачем не подано доказів
сплати судового збору у встановлених
порядку та розмірі.

Порядок сплати судового збору та його
розмір передбачені Законом України
"Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VІ,
який набрав чинності з 01.11.2011р. При
цьому, згідно зі ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" ставка судового
збору із позовних заяв майнового
характеру становить 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, тобто не менше 1827 грн.
і не більше 73080 грн., ставка судового
збору із позовних заяв немайнового
характеру становить 1 розмір
мінімальної заробітної плати, тобто 1218
грн.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про
судовий збір" за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

Позовна заява Одеського обласного
комунального підприємства „Служба
експлуатації цілісного майнового
комплексу - адміністративного будинку
№ 2" містить вимогу майнового характеру
- стягнення заборгованості по
експлуатаційним витратам у сумі 7940,31
грн., за якою сума судового збору
повинна складати 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, тобто не менше 1827 грн.
і не більше 73080 грн., та дві вимоги
немайнового характеру - розірвання
договору оренди та виселення, за якими
сума судового збору повинна складати
1218 грн. за кожну вимогу окремо.

Однак до позовної заяви позивачем
додано платіжне доручення № 40 від
24.02.2014р. про сплату судового збору в
сумі 1827 грн., що сплачений лише за
майнову вимогу, що не відповідає
встановленому законом розміру
судового збору.

Крім того, в графі „Призначення
платежу" вказаного платіжного
доручення не міститься повних
відомостей про те, яка саме позовна
заява оплачується судовим збором,
оскільки тільки вказано призначення
платежу: судовий збір за позовом ООКП
„СЕЦМК-АДМІНБУДИНКУ № 2",
Господарський суд Одеської області,
.

Платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором (п. 2.21 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України").

Враховуючи наведене, вищевказане
платіжне доручення не є належним
доказом сплати судового збору у
встановленому законом порядку.

Також позивачем не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

В силу приписів ч. 1 ст. 56 ГПК України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Так, на підтвердження виконання
процесуального обов'язку надсилання на
адресу відповідача копії позовної
заяви і доданих до неї матеріалів
позивачем було надано суду опис
вкладення поштового відправлення із
календарним штемпелем установи
поштового зв'язку від 26.02.2014р., однак в
ньому не вказано найменування та
адресу відповідача, тому неможливо
встановити кому саме та на яку адресу
позивачем було направлено позовну
заяву з додатками.

Зважаючи на вищевикладене, позовна
заява підлягає поверненню без
розгляду.

Керуючись п. 4, п. 6 ч. 1
ст. 63, ст. 86 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву без розгляду.

Додаток: позовна заява з додатками на 46
арк.

Суддя
Панченко О.Л.