КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. Справа№ 910/5564/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Шмаров Є.Ю.

від відповідача: Андрієнко С.В.

від третьої особи: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Трансенерго»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 11.10.2013р.

у справі №910/5564/13 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Трансенерго»

до Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний банк «Експрес-Банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Приватне підприємство
«Лекс»

про визнання іпотечного договору від
16.07.2007р., посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Ракитянським В.А.,
зареєстрованого в реєстрі за №2503,
недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Трансенерго» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
банк «Експрес-Банк» про визнання
недійсним Іпотечного договору від
16.07.2007р., укладеного Публічним
акціонерним товариством «Акціонерний
банк «Експрес-Банк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Трансенерго».

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.10.2013р. в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Трансенерго» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вказане рішення повністю, та
постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги та визнати недійсним
Іпотечний договір від 16.07.2007р.

Скаржник вважає, що рішення суду першої
інстанції постановлене з грубим
порушенням норм матеріального права, а
саме ст.ст. 179, 184, 203, 240, 241, 261, 267
Цивільного кодексу України, ст. 18
Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 35, 43
ГПК України та висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Відповідач - Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний банк
«Експрес-Банк», надав апеляційному
суду письмовий відзив на апеляційну
скаргу, за яким просить апеляційну
скаргу ТОВ «Компанія «Трансенерго»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
11.10.2013р. у справі №910/5564/13 - без змін.

Відповідач зазначає, що оскільки
сторони Договору іпотеки досягли всіх
істотних умов, передбачених діючим
законодавством та необхідних для
чинності цього Договору, то вимоги про
визнання його недійсним є
безпідставними, необґрунтованими,
документально не підтвердженими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.11.2013р. було
прийнято до провадження апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
Трансенерго» та призначено її до
розгляду на 02.12.2013р.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 02.12.2013р. та від
11.12.2013р. розгляд справи було відкладено
відповідно до ст. 77 ГПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представника позивача та третьої
особи.

Справа слухалась з оголошеними в
судових засіданнях 20.01.2014р. та 10.02.2014р.
перервами на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Правовідносини між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Трансенерго», як іпотекодавцем, та
Публічним акціонерним товариством
Акціонерний банк «Експрес-Банк», як
іпотекодержателем, виникли на підставі
Іпотечного договору від 16.07.2007р., за
яким для забезпечення виконання
боржником - Приватним підприємством
«Лекс», зобов'язань за Договором про
відкриття кредитної лінії №10-07/кл
(відновлювальний ліміт) від 13.07.2007р.
іпотекодавець передає в іпотеку
іпотекодержателю належне йому на праві
власності нерухоме майно, а саме:
квартиру №29, що знаходиться у будинку
за №49 по вулиці Гоголівській у місті
Києві та квартиру №30, що знаходиться у
будинку №49 по вул. Гоголівській у місті
Києві.

Пунктами 1.2. та 1.3. Іпотечного договору
визначено, що загальна ринкова
вартість предмета іпотеки без
урахування ПДВ становить 2 795 963,00 грн.
Заставна вартість предмета іпотеки на
момент укладення договору сторонами
визначена в сумі 1 795 963,00 грн.

Статтею 2 Іпотечного договору
передбачено, що іпотекою за Договором
забезпечується виконання зобов'язань
боржником за Кредитним договором по
поверненню іпотекодержателю кредиту з
кінцевим строком (терміном) погашення
кредиту та порядком його виконання
згідно з Кредитним договором, або
достроково у випадках, визначених
Кредитним договором; сплаті
іпотекодержателю процентів за
користування кредитом за ставкою та в
порядку, визначеному Кредитним
договором; сплаті іпотекодержателю
процентів за користування
простроченою сумою кредиту за ставкою,
визначеною в Кредитному договорі в
порядку, визначеному Кредитним
договором; сплаті іпотекодержателю
платежів за надані іпотекодержателем
боржнику послуги по обслуговуванню
кредиту за Кредитним договором; сплаті
іпотекодержателю пені в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період, за який сплачується пені, від
суми простроченого невиконанням
зобов'язання за кожен день
прострочення, у випадку прострочення
боржником, визначених Кредитним
договором строків (термінів)
повернення кредиту та/або строків
(термінів) сплати процентів за
користування кредитом; сплаті
іпотекодержателю штрафів в розмірах та
у випадках, визначених Кредитним
договором; відшкодуванню заподіяних
іпотекодержателю збитків у зв'язків з
невиконанням або неналежним виконання
боржником умов Кредитного договору.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про визнання недійсним цього
Іпотечного договору. Заявляючи вимоги,
позивач посилається на ч. 1-2 ст. 5, п. 3 ч. 1
ст. 18 Закону України «Про іпотеку», ч. 1
ст. 203 Цивільного кодексу України та
вказує про те, що у спірному Іпотечному
договорі відсутній опис предмета
іпотеки, достатній для його
ідентифікації. Також він зазначає про
те, що Іпотечний договір був підписаний
фізичною особою Горкуша М.В. на
підставі незаконної довіреності.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про іпотеку» предметом
іпотеки можуть бути один або декілька
об'єктів нерухомого майна за таких
умов: нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності або на
праві господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація; нерухоме майно може бути
відчужене іпотекодавцем і на нього
відповідно до законодавства може бути
звернене стягнення; нерухоме майно
зареєстроване у встановленому законом
порядку як окремий виділений у натурі
об'єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про іпотеку» іпотечний
договір повинен містити такі істотні
умови: опис предмета іпотеки, достатній
для його ідентифікації, та/або його
реєстраційні дані, в тому числі
кадастровий номер. У разі іпотеки
земельної ділянки має зазначатися її
цільове призначення.

Частина 2 ст. 18 Закону України «Про
іпотеку» встановлює, що у разі
відсутності в іпотечному договорі
однієї з істотних умов він може бути
визнаний недійсним на підставі рішення
суду.

Таким чином, для вирішення спору у
даній справі апеляційному суду
необхідно, по-перше, встановити, чи
містить спірний Іпотечний договір таку
його істотну умову, як опис предмета
іпотеки, достатній для його
ідентифікації, по-друге, встановити, чи
мав Горкуша М.В. повноваження на
підписання Іпотечного договору від
імені іпотекодавця - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Трансенерго».

Як вбачається з предмету Іпотечного
договору, в іпотеку було передано
нерухоме майно, а саме:

- квартиру №29, що знаходиться у будинку
за №49 по вулиці Гоголівській у місті
Києві, та належить іпотекодавцю на
підставі свідоцтва про придбання
майна, виданого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Ракитянським В.А. 27.05.2005р. за
реєстровим №2152. Право власності на
квартиру за №29 зареєстровано за
іпотекодавцем Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 25.07.2005р., про що
записано у реєстрову книгу №д.555-181 за
реєстровим №1336. Відповідно до
відомостей, викладених у
довідці-характеристиці, виданій
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
22.05.2007р. за №1248694, квартира за №29
складається з двох жилих кімнат,
загальною площею - 49,20 кв.м., жилою
площею 30,40 кв.м., її вартість становить
234 500,00 грн. Згідно з висновком суб'єкта
оціночної діяльності про вартість
майна, зробленим 04.05.2007р. суб'єктом
оціночної діяльності - Товариством з
обмеженою відповідальністю «Сенсіо
Україна» на дату оцінки 04.05.2007р.,
ринкова вартість квартири за №29 без
урахування ПДВ становить 1 214 136,00 грн.;

- квартиру за №30, що знаходиться у
будинку за №49 по вулиці Гоголівській у
місті Києві, та належить іпотекодавцю
на підставі свідоцтва про придбання
майна, виданого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Ракитянським В.А. 27.05.2005р. за
реєстровим №2155. Право власності на
квартира за №30 зареєстровано за
іпотекодавцем Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 25.07.2005р., про що
записано у реєстрову книгу за №д.555-181
за реєстровим №1336. Відповідно до
відомостей, викладених у
довідці-характеристиці, виданій
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
22.05.2007р. за №1248703, квартира за №30
складається з двох жилих кімнат,
загальною площею - 64,10 кв.м., жилою
площею - 39,50 кв.м., її вартість становить
301 642,00 грн. Згідно з висновком суб'єкта
оціночної діяльності про вартість
майна, зробленим 04.05.2007р.суб'єктом
оціночної діяльності - Товариством з
обмеженою відповідальністю «Сенсіо
Україна» на дату оцінки 04.05.2007р.,
ринкова вартість квартири за №30 без
урахування ПДВ становить 1 581 827,00 грн.

Отже, оскільки законодавець ставить
дійсність договору іпотеки в
залежність від наявності
реєстраційних даних на предмет
іпотеки, то посилання позивача на
здійснення переобладнання предмету
іпотеки не мають правового значення
оскільки вони на момент укладення
Іпотечного договору не були
зареєстровані в установленому порядку
і тому предмет іпотеки достатній для
ідентифікації.

Крім того, як вбачається, зі сторони
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Трансенерго» спірний Іпотечний
договір був підписаний Горкушою
Миколою Васильовичем на підставі
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Ракитянським В.А.
13.07.2007р. за реєстровим номером 2430.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 92
Цивільного кодексу України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону. Орган
або особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Як встановлено рішенням
Господарського суду міста Києва від
23.07.2012р. у справі №5011-48/2031-2012 за позовом
ТОВ «Компанія «Трансенерго» до ПАТ
«Акціонерний банк «Експрес-Банк» за
участю третіх осіб ПП «Лекс» та
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
Ракитянського В.А., яке залишене без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
19.02.2013р. та набрало законної сили, у
відповідності із Статутом ТОВ
«Компанія «Трансенерго» у
генерального директора товариства
відсутні будь-які обмеження його
повноважень щодо укладення договорів
(незалежно від суми чи предмету
договорів), а також видачі
довіреностей. Отже, Гуленко В.В. мав
достатньо прав самостійно вирішувати
питання щодо укладення та підписання з
АБ «Експрес-Банк» договору іпотеки з
метою забезпечення виконання ПП «Лекс»
зобов'язань за кредитним договором.
Оскільки, судом встановлено, що
керівник ТОВ «Компанія «Трансенерго»
був уповноважений самостійно укласти
правочин, то за змістом ч. 1 ст. 238
Цивільного кодексу України та п. 9.7.
Статуту Іпотечний договір від 16.07.2007р.
правомірно було укладено
представником Горкушею М.В., що діяв на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності, виданої керівником
(посвідчена 13.07.2007р. приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Ракитянським
В.А.).

Факти, встановлені в рішенні суду від
23.07.2012р. у справі №5011-48/2031-2012, в силу ст. 35
ГПК України є преюдиціальними та не
підлягають доведенню знову при
розгляді даної справи.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Відповідачем не надано доказів та не
наведено обставин, з якими закон
пов'язує можливість визнання договору
недійсним у судовому порядку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 11.10.2013 р. у даній справі
є таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Трансенерго» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 11.10.2013 р. у справі №910/5564/13
залишити без змін.

3. Справу №910/5564/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця