ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

25.02.2014Справа №901/618/14

За позовом Територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим (вул. О.
Невського, 1, місто Сімферополь, АР Крим,
95000)

до відповідача - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1

про стягнення 1 470,00 грн. пені.

Суддя І.І. Дворний.

Представники від сторін:

від позивача - Наклівич Т.Б, довіреність
№05/12 від 08.01.2014, представник;

від відповідача- ОСОБА_5 довіреність
№б/н від 28.01.2013, представник.

Суть спору: Територіальне відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим звернулось
до господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовною заявою про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 1470,00 грн. пені.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
статті 56 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», статті 25
«Про Антимонопольний комітет України»,
положеннях Господарського
процесуального кодексу України та
мотивовані порушенням відповідачем
строків оплати штрафних санкцій
накладених на нього рішенням
адміністративної колегії позивача від
18 грудня 2012 року за №77/02-13/126 прийнятим
внаслідок порушення законодавства про
захист економічної конкуренції, що
тягне за собою нарахування пені за
кожен день пропущеного строку оплати у
розмірі півтора відсотка від суми
штрафу накладеного на відповідача
рішенням органу Антимонопольного
комітету України.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 14
лютого 2014 року позовна заява прийнята
до розгляду та порушено провадження у
справі.

У судове засідання, що відбулось 25
лютого 2014 року, з'явився представник
позивача, який наполягав на
задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача, у свою чергу,
проти позовних вимог заперечував, про
що надав суду письмовий відзив на
позовну заяву в якому звернув увагу, що
строк, за який позивачем нарахована
пеня, є періодом для реалізації права
відповідача на подання апеляційної
скарги на рішення яким у задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним
рішення Антимонопольного комітету
було відмовлено. За переконанням
відповідача, у період за який позивач
нарахував пеню, рішення господарського
суду ще не набрало законної сили,
питання правомірності рішення
адміністративної колегії позивача від
18 грудня 2012 року за №77/02-13/126 ще не було
вирішено, т.я. передання справи на
апеляційне оскарження рішення є
безперервним продовженням судового
розгляду справи, що виключає
можливість нарахування пені за спірний
період. Вказані пояснення відповідача
прийняті судом до розгляду.

Судовий процес фіксувався за допомогою
звукозаписувального пристрою в
порядку статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця НОМЕР_2 від 09
березня 1995 року виконавчим комітетом
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим, ідентифікаційний
номер фізичної особи - платника
податків - НОМЕР_1.

Відповідачем - Територіальним
відділенням Антимонопольного комітету
України в Автономній Республіці Крим,
була проведена планова перевірка про
захист економічної конкуренції при
проведенні процедури закупівлі послуг
з харчування школярів у січні 2011 року
за державні кошти, за якою надано
висновки про наявність збігів в
складанні та оформленні документів
учасниками торгівлі (позивачами), тобто
наявність антиконкурентних узгоджених
дій.

18 грудня 2012 року Адміністративна
колегія територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим прийняла
рішення «Про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
накладення штрафу», яким постановила
визнати, що фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 та фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, узгодивши свою поведінку під
час участі у процедурі відкритих
торгів із закупівлі послуг з
харчування школярів, проведених 06
січня 2011 року комітетом з конкурсних
торгів виконавчого комітету
Сімеїзської селищної ради, вчинили
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачене
пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2
статті 6 закону України «Про захист
економічної конкуренції» у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, що
стосуються спотворення результатів
торгів (тендерів).

За порушення, зазначеного у пункті 1
резолютивної частини рішення,
відповідно до абзацу другого частини
другої статті 52 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» на
фізичну особу-підприємця ОСОБА_4
накладено штраф в розмірі 29500,00 грн. За
порушення, зазначеного у пункті 1
резолютивної частини рішення,
відповідно до абзацу другого частини
другої статті 52 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» на
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
накладено штраф в розмірі 4900,00 грн.

Рішення адміністративної колегії
позивача від 18 грудня 2012 року за
№77/02-13/126 про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
на кладення штрафу отримано
відповідачем 21 грудня 2012 року, про що
свідчить повідом лення про вручення
поштового відправлення №826 від 20
грудня 2012 року.

Відповідно до частини третьої статі 56
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» особа, на яку накладено
штраф за рішенням органу Антимоно
польного комітету України, сплачує
його в двомісячний строк з дня
одержання рішення про накладення
штрафу.

З огляду на приписи статті 56 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» останній день сплати
штрафу за вказаним вище рішенням
припадав на 21 лютого 2013 року.

Не погодившись з рішенням
Антимонопольного комітету, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 та фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулись до
господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовом до
Територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим, у якому
просили визнати рішення останнього від
18 грудня 2012 під №77/02-13/126 року у справі
№38/02-26/60 недійсним.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01
лютого 2013 року позовну заяву прийнято
до розгляду та порушено провадження у
справі.

Рішенням господарського суду
автономної Республіки Крим від 26
березня 2013 року у справі №901/409/13-г у
задоволенні позову про визнання
недійсним рішення територіального
відділення Антимонопольного комітету
України про застосування штрафних
санкцій за антиконкурентну узгоджену
поведінку було відмовлено.

В судовому засіданні 26 березня 2013 року
судом оголошені вступна та резолютивна
частини рішення згідно статті 85
Господарського процесуального кодексу
України. Повний текст рішення складено
29 березня 2013 року.

Судове рішення мотивовано тим, що
рішенням територіального органу
Антимонопольного комітету України
встановлено здійснення позивачами
правопорушення в сфері законодавства
про захист економічної конкуренції -
антиконкурентні узгоджені дії, що
стосуються спотворення результатів
відкритих торгів із закупівлі послуг з
харчування школярів, за що застосовані
передбачені законом штрафні санкції.

Не погодившись з судовим актом,
прийнятим судом першої інстанції,
позивачі через господарський суд
Автономної Республіки Крим подали до
Севастопольського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу.
Яка згідно відомостей
програмно-апаратного комплексу
«Діловодство спеціалізованого суду»
здана представником нарочним до
місцевого господарського суду 08 квітня
2013 року та зареєстрована під №901/20226/13. У
вказаній скарзі заявники просили
судове рішення скасувати, а позов
задовольнити.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 16
квітня 2013 року апеляційна скарга
позивачів була прийнята до розгляду.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 23
травня 2013 року рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 26
березня 2013 року у справі №901/409/13-г
залишено без змін.

Звертаючись до суду із позовною заявою
Територіальне відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим наполягає
на тому, що рішення місцевого
господарського суду про відмову у
задоволенні позовних вимог прийнято 26
березня 2013 року, у зв'язку з чим,
останнім днем сплати штрафу було 27
березня 2013 року. Апеляційне
провадження за апеляційними скаргами
позивачів було відкрито лише 16 квітня
2013 року, у зв'язку з чим, періодом
нарахування пені за прострочення
сплати штрафу є період з 27 березня 2013
року (наступний день після ухвалення
господарським судом рішення про
відмову у задоволенні позову) по 15
квітня 2013 року (останній день перед
прийняттям судом апеляційної
інстанції апеляційних скарг до
розгляду), всього 20 днів.

Втім, суд не може погодитись з доводами
Територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим щодо
наявності правових підстав для
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 пені у розмірі 1470,00 грн.
нарахованої за прострочення сплати
штрафу з огляду на наступне:

Відповідно до частини другої статті 56
Закону України „Про захист
економічної конкуренції" рішення та
розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання.

Статтею 22 Закону України „Про
Антимонопольний комітет України"
№3659-ХІІ від 26 листопада 1993 року
встановлено, що розпорядження, рішення
та вимоги органу Антимонопольного
комітету України, голови
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
вимоги уповноважених ними працівників
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення в
межах їх компетенції є обов'язковими
для виконання у визначені ними строки,
якщо інше не передбачено законом.
Невиконання розпоряджень, рішень та
вимог органу Антимонопольного
комітету України, голови
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
вимог уповноважених ними працівників
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення тягне
за собою передбачену законом
відповідальність.

Порядок виконання рішень про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції органів Антимонопольного
комітету України, голів територіальних
відділень Антимонопольного комітету
України встановлений статтею 56 Закону
України „Про захист економічної
конкуренції", згідно з частиною першою
якої рішення органів Антимонопольного
комітету України, голів його
територіальних відділень надається
для виконання шляхом надсилання або
вручення під розписку чи доведення до
відома в інший спосіб.

Як вже зазначалось, рішення
Територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим №77/02-13/126
ухвалене 18 грудня 2012 року і отримано
відповідачем 21 грудня 2012 року. Строк
оплати штрафу в добровільному порядку,
з огляду а положення статті 56 Закону
України „Про захист економічної
конкуренції", настає 21 лютого 2013 року.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" за кожний день
прострочення сплати штрафу стягується
пеня у розмірі півтора відсотка від
суми штрафу. Розмір пені не може
перевищувати розміру штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України. Нарахування пені припиняється
з дня прийняття господарським судом
рішення про стягнення відповідного
штрафу. Нарахування пені зупиняється
на час розгляду чи перегляду
господарським судом: справи про
визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладення штрафу; відповідного
рішення (постанови) господарського
суду.

Досліджуючи виниклі між сторонами
правовідносини, судом встановлено, що з
позовною заявою про визнання недійсним
рішення Антимонопольного комітету
фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
згідно відомостей
програмно-апаратного комплексу
«Діловодство спеціалізованого суду»,
звернулась 31 січня 2013 року. Провадження
у справі порушено місцевим
господарським судом 01 лютого 2013 року,
тобто до настання строку оплати штрафу
в добровільному порядку, з огляду на що,
нарахування пені зупинилось на час
розгляду господарським судом справи
про визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладення штрафу та прийняття
остаточного рішення (постанови)
господарського суду.

Відповідно до правової позиції, що
міститься у підпункті 20.2 пункту 20
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №15 "Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства", абзацами третім - п'ятим
частини п'ятої статті 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
передбачено зупинення нарахування
пені на час розгляду чи перегляду
господарським судом: справи про
визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладення штрафу; відповідного
рішення (постанови) господарського
суду. Отже, тривалість такого зупинення
визначається виключно періодом часу,
протягом якого фактично здійснювався
зазначений розгляд чи перегляд
(наприклад, у суді першої інстанції -
від дня порушення провадження у справі
до дня прийняття рішення в ній; у судах
апеляційної та касаційної інстанцій -
від дня прийняття апеляційної чи
касаційної скарги до дня прийняття
постанови), і в цей період не
включається час знаходження
матеріалів справи у суді, коли згадані
розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Рішення господарського суду у справі
№901/409/13-г про відмову у задоволенні
позову прийнято 26 березня 2013 року, у
зв'язку з чим, позивач наполягає, що
строк оплати штрафу настав на
наступний день - 27 березня 2013 року.
Проте, суд не може погодитись з
позицією позивача, оскільки ним не
враховано наступне.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з частиною 1 статті 91
Господарського процесуального кодексу
України сторони у справі мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Частина 1 статті 93 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що апеляційна скарга
подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього ж кодексу.

Згідно частин 1, 2 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України прийняте рішення оголошується
господарським судом у судовому
засіданні після розгляду справи, а у
разі проголошення у судовому засіданні
тільки вступної та резолютивної частин
рішення господарський суд повідомляє,
коли буде складено повне рішення.

Відповідно до частини 4 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України, пункту 1 Інформаційного листа
Вищого господарського суду від 18
червня 2007 року №01-8/422 "Про Закон України
"Про внесення зміни до статті 85
Господарського процесуального кодексу
України", при оголошенні в судовому
засіданні тільки вступної та
резолютивної частини рішення, повне
рішення складається і підписується
протягом п'яти днів з дня оголошення
його вступної частини. Під повним
рішенням розуміється таке, що
оформлене відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

Стверджуючи про обов'язок відповідача
оплатити суму штрафу 27 березня 2013 року,
тобто на наступний день після
оголошення судом вступної та
резолютивної частин рішення, позивач
не врахував та не перевірив питання
оформлення рішення відповідно до
статті 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Так, повний текст рішення у справі
№901/409/13-г складено 29 березня 2013 року, з
огляду на що, останнім днем подання
апеляційної скарги на рішення
місцевого господарського суду є 08
квітня 2013 року. В разі неподання
апеляційної скарги на рішення
господарського суду у вказаний строк,
рішення набирає законної сили на
наступний день, тобто 09 квітня 2013 року,
що є останнім днем для сплати
відповідачем суми штрафу.

Суд звертає увагу, що обов'язковому
виконанню підприємствами, установами,
посадовими особами на всій території
України підлягають тільки ті рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
які набрали законної сили, що
узгоджується з приписами статті 115
Господарського процесуального Кодексу
України.

Проте, станом на 09 квітня 2013 року
рішення господарського суду від 26
березня 2013 року у справі №901/409/13-г
законної сили не набрало.

Так, до набрання рішенням суду у справі
№901/409/13-г законної сили та до настання
обов'язку оплатити суму штрафу фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 08 квітня 2013
року подала апеляційну скаргу, що
свідчить про те, що питання
правомірності нарахування ОСОБА_1
Антимонопольним комітетом України
суми штрафу остаточно не було вирішено.

Тільки постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 23
травня 2013 року, якою рішення
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 26 березня 2013 року у
справі №901/409/13-г залишено без змін,
остаточно встановлено правомірність
прийняття Територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим рішення від
18 грудня 2012 під №77/02-13/126 року у справі
№38/02-26/60.

Відповідно до частини 3 статті 105
Господарського процесуального кодексу
України постанова апеляційної
інстанції набирає законної сили з дні
її прийняття.

З огляду на викладене, рішення
господарського суду про відмову
задоволенні позову про визнання
недійсним рішення Територіального
відділення Антимонопольного комітету
України про застосування штрафних
санкцій за антиконкурентну узгоджену
поведінку набрало законної сили 23
травня 2013 року і останнім днем для
сплати штрафу за вказаним вище
рішенням є саме 24 травня 2013 року.

Так, матеріали справи свідчать, що
штраф, накладений на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 рішенням
Територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим від 18
грудня 2012 під №77/02-13/126 року у справі
№38/02-26/60, був сплачений нею 24 травня 2013
року, що не заперечується позивачем,
тобто після набрання рішенням
господарського суду законної сили,
своєчасно, без прострочення строків
встановлених чинним законодавством
т.я. нарахування пені зупинилось на час
розгляду господарським судом справи
про визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладення штрафу та до часу прийняття
остаточного рішення (постанови)
господарського суду у цій справі, що
згідно статті 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
виключає правові підстави для
нарахування позивачем пені, свідчить
про відсутність порушеного права
позивача та тягне за собою відмову у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона має довести суду ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень способом,
який встановлений законом для
доведення такого роду фактів.

Юридична зацікавленість позивача у
вирішенні спору судом, покладає на
нього обов'язок довести, що цивільні
права та інтереси позивача порушені, не
визнаються чи оспорюються
відповідачем.

У відповідності зі статтею 4
Господарського процесуального кодексу
України рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом.

З наведеного вбачається, що рішення
суду про задоволення позову може бути
прийнято виключно у тому випадку, коли
подані позивачем докази дозволять суду
зробити чіткий, конкретний та
безумовний висновок про
обґрунтованість та законність вимог
позивача.

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Так, позивачем не були надані належні
та допустимі докази на підтвердження
порушеного права і правомірності своєї
позиції.

З огляду на викладене, позовні вимоги
Територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
Автономній Республіці Крим є
недоведеними і необґрунтованими, не
відповідають фактичним обставинам
справи, у зв'язку з чим не підлягають
задоволенню.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 25 лютого 2014 року
судом оголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Повне рішення складено 03 березня 2014
року.

Керуючись ч. 3 ст. 50, ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя
І.І. Дворний