ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014
Справа №917/2412/13

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк", вул. Набережна Перемоги, 50,
м. Дніпропетровськ, 49094, поштова адреса:
а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 91011,74 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Стрельник Р.М.,
довіреність від 12.09.2012 року № 2918-О;

Від відповідача: не з'явився.

Строк вирішення спору було продовжено
за клопотанням позивача від 23.01.2014 року
на 15 днів в порядку положень ч. 3 ст. 69
ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
коштів в сумі 91091,54 грн. за договором
банківського обслуговування від 16.12.2010
року, з яких: 50 000,00 грн. - основна
заборгованість 24 664,00 грн. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом, 9 006,03 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за Договором, 7 421,51 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Позивач подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог в частині
стягнення пені на суму 79,80 грн., що
нарахована на відсотки та суму кредиту.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі
до прийняття рішення по справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог.

Оскільки такі дії позивача не
суперечать законодавству, не порушують
права і охоронювані законом інтереси
будь-яких осіб, заява від 06.02.2014 року
приймається господарським судом.

Виходячи з п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір. Таким чином, ціна
позову, яку згідно з частиною третьою
статті 55 ГПК вказує позивач складає
33000,00 грн. основного боргу.

Таким чином, загальна сума позову
складає 91011,74 грн., з яких:

50 000,00 грн. - основна заборгованість;

24 664,00 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

8926,23 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за Договором,

7 421,51 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
станом на момент розгляду справи в суді
відповідачем як позичальником за
договором банківського обслуговування
від 16.12.2010 року не повернуто кредит в
розмірі 50 000 грн., не сплачено відсотки
за користування коштами, чим порушено
зобов'язання перед банком за Договором.

Відповідач в засідання не з'явився,
відомості про отримання ним ухвали
суду від 06.02.2014 року поштовим зв'язком в
матеріалах справи відсутні. Ухвала про
відкладення слухання справи
направлялась відповідачу поштою
рекомендованою кореспонденцією на
юридичну адресу, згідно витягу з ЄДРПОУ
(а.с. 61).

Судом береться до уваги, що відповідно
до роз'яснень ВГСУ (п. 11 інформаційного
листа № 01-8/123 від 15.03.2007 року), до
повноважень господарського суду не
віднесено з'ясування фактичного
місцезнаходження юридичної особи або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій, тому відповідні процесуальну
документи надсилаються господарським
судом згідно поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце
розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи
судом.

В зв'язку з наведеним суд вважає, що
відповідач належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання,
необхідних для вирішення спору доказів
наявних в матеріалах справи достатньо,
а його неявка не перешкоджає розгляду
спору по суті, тому суд визнав за
можливе відповідно до ст. 75 ГПК України
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

16.12.2010р. фізичною особою-підприємцем
було підписано заяву, адресовану ПАТ КБ
"Приватбанк" про відкриття поточного
рахунку (а.с. 29). Згідно заяви відповідач
приєднується до "Умов та правил надання
банківських послуг", Тарифів банку, що
розміщені в мережі Інтернет, які разом
із заявою складають договір
банківського обслуговування б/н від
16.12.2010р.

Відповідно до укладеного договору,
відповідачу було визначено кредитний
ліміт на поточний рахунок 5682 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта, що
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг" (далі -
Умови).

Згідно з п. 3.18.1.16 Умов, при укладанні
договорів і угод, чи вчиненні інших дій,
що свідчать про приєднання клієнта до
"Умов та правил надання банківських
послуг" (або у формі "Заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
із зразками підписів і відбитка
печатки", або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій, або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі) банк і клієнт
допускають використання підписів
клієнта у вигляді електронно-цифрового
підпису та/або підтвердження через
пароль, спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Як вбачається з п. 3.18.1.1. Умов, кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту банк повідомляє клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта.

У відповідності до п. 3.18.1.3. Умов, кредит
надається в обмін на зобов'язання
клієнта щодо його повернення, сплату
процентів та винагороди.

За п. 3.18.1.6. Умов, ліміт може бути
змінений банком в односторонньому
порядку передбаченому "Умовами і
правилами надання банківських послуг",
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
банку. Підписавши угоду, клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
ліміту проводиться банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта.

Згідно з п. 3.18.1.8 Умов, проведення
платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг".

Як свідчить виписка по рахунку (а.с. 45)
25.05.2012 року позивачем було надано
відповідачу кредитний ліміт у розмірі
50000,00 грн.

При розгляді справи по суті суд приймає
до уваги наступні обставини.

Наказом від 20.12.2007 року, виданим головою
правління Приватбанку, було
актуалізовано Умови та правила надання
банківських послуг від 20.12.2007р. №
PR-2007-1247 (а.с. 59-60). Відповідач, підписавши
заяву про відкриття поточного рахунку,
погодився із Умовами та правилами
надання банківських послуг, які є
єдиними для всіх клієнтів банку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України,
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Таким чином, заява про відкриття
поточного рахунку, Умови та правила
надання банківських послуг, Тарифи
банку, що розміщені в мережі Інтернет,
копії яких містяться в матеріалах
справи, свідчить про укладення між
сторонами договору банківського
обслуговування.

Укладений між сторонами у справі
кредитний договір не суперечить
чинному законодавству, укладений у
письмовій формі, а своїм підписом в
графі "Підпис" на заяві, що разом з
Умовами складає кредитний договір,
відповідач підтвердив свою згоду з
умовами даного кредитного договору.

В матеріалах справи міститься довідка
про розміри встановлених кредитних
лімітів № 08.7.0.0.0/19 від 06.11.2013р., з
якої вбачається, що відповідачу ФОП
ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт в
розмірі 50000,00 грн. (а.с. 40). Про видачу
відповідачу коштів в розмірі
кредитного ліміту свідчить банківська
виписка з 25.05.2012р. по 23.10.2013р. (а.с. 45).

Позивач посилається, що відповідач не
виконав належним чином умови договору
щодо повернення отриманих коштів, тому
виникла заборгованість. Так, згідно
розрахунку (а.с. 71) станом на 23.01.2014 року
сума заборгованості відповідача перед
позивачем складає 91011,74 грн., з яких:

50 000,00 грн. - основна заборгованість;

24 664,00 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

8926,23 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за Договором,

7 421,51 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Виходячи з п. 3.18.4.1.3. Умов та правил
надання банківських послуг відповідач
є таким, що просточив грошове
зобов'язання з 26.09.2012 року (по
закінченню 90 днів з дати закінчення
періоду, в який дебетове сальдо
підлягало обнулінню: 25.05.2012 року + 90
днів). Прострочка виконання
зобов'язання є підставою для вимоги
позивача про погашення відповідачем
заборгованості.

Позивач звертався до відповідача з
претензією № 01213PLRMSOCU від 10.10.2013р. (а.с. 47),
в якій вимагав погасити прострочену
заборгованість у повному обсязі за
реквізитами, встановленими умовами
кредитного договору (докази відправки
цінним листом в матеріалах справи, а.с.
49).

Доказів повернення позивачу отриманих
коштів відповідачем не надано,
обставини, на які посилається позивач
не спростовані будь-якими доказами,
тому суд приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позивачем
вимог в частині стягнення основного
боргу.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов, банк має
право при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

У відповідності до 3.18.5.1 Умов, при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п.п. 3.18.2.2.2. 3.18.4.1, 3.18.4.2. 3.18.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених п.п. 3.18.1.8. 3.18.2.2.3. 3.18.2.3.4.
винагороди, передбаченого п.п. 3.18.2.2.5,
3.18.4.4. 3.18.4.5. 3.18.4.6. клієнт сплачує банку
за кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
яка діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, клієнт сплачує
банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Позивачем заявлено до стягнення 8926,23
грн. пені на тіло кредиту та на відсотки
за користування кредитом за період з
26.06.2012 року по 23.10.2013 року.

Щодо правильності нарахування
відповідачу пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором суд
враховує наступне.

Згідно ст. 610, ст. 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612
ЦК України, боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", п. 6 ст.
231 Господарського кодексу України, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань підлягають стягненню
штрафні санкції у вигляді пені, розмір
якої повинен визначатися обліковою
ставкою Національного банку України,
за увесь час користування чужими
коштами та узгоджуватися в договорі.

Стягнення пені узгоджено сторонами в п.
3.18.5.1. Договору.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Сторонами встановлено інший строк
нарахування пені, що не суперечить
зазначеній вище нормі ГК України. Так,
згідно п. 3.18.5.4. Договору нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань, передбачених п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3 здійснюється на протязі 3
років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно бути виконаним.

Таким чином, суд дійшов висновку про
правомірність нарахування пені,
оскільки строк та розмір нарахування
відповідає чинному законодавству
умовам Договору, тому, позов в цій
частині - задоволенню.

Згідно п. 3.18.4.4. Договору клієнт
виплачує банку винагороду (комісія) за
використання ліміту у відповідності з
п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2. 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,.9 % від суми
максимального сальдо кредиту, що
існувало на кінець банківського дня за
попередній місяць, в порядку,
передбаченому умовами і правилами
надання банківських послуг. Клієнт
доручає банку здійснювати списання
винагороди зі своїх рахунків.

Так, позивачем заявлено до стягнення
7421,51 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом за період з
01.06.2012 року по 23.10.2012 року, які
підлягають задоволенню повністю.

Стосовно вимог про стягнення процентів
за користування коштами судом
приймаються до уваги наступні
обставини.

В розділі 3.18.4. Умов, затверджено
порядок розрахунків, за користування
кредитом в період з дати виникнення
дебетового сальдо на поточному рахунку
клієнта при закритті банківського дня
клієнт виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі - "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулінню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо з
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду з якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 % річних,
починаючи з останньої дати періоду в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
банківських послуг, клієнт сплачує
банку пеню у розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань. Під
"непогашенням кредиту" мається на увазі
не виникнення на поточному рахунку
нульового дебетового сальдо при
закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

Приймаючи до уваги, що судом
встановлено прострочення відповідача
грошового зобов'язання, відповідачем
не надано суду будь-яких доказів оплати
процентів за користування кредитом,
вимоги позивача про стягнення 24664,00 грн.
процентів за період з 01.07.2012 року по
23.10.2013 року, суд визнає правомірними та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності
(ст. 4-3 ГПК України).

Згідно ст. 33, ст. 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

З боку позивача зобов'язання за
Кредитним договором про надання
кредитного ліміту виконані в повному
обсязі, що встановлено зібраними по
справі доказами, судом також
встановлено, що відповідач не виконує
свої зобов'язання в частині сплати у
визначені строки обумовлених
договором коштів за користування
кредитом.

Оскільки зобов'язання за Договором від
16.12.2010 року на даний час залишаються не
виконаними відповідачем, позивач
здійснив нарахування заборгованості
відповідно до законодавства та
Договору.

Відповідач будь-яких заперечень
стосовно заявленої суми не надав, тому
позов з урахуванням зібраних по справі
доказів задовольняється судом
повністю, на суму 91011,74 грн., з яких:

50 000,00 грн. - основна заборгованість;

24 664,00 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

8926,23 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за Договором,

7 421,51 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Судовий збір відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК
України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 44, 49 (ч. 2), ст.ст. 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк", вул.
Набережна Перемоги, 50, м.
Дніпропетровськ, 49094, поштова адреса:
а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027, - 50 000 грн. 00 коп.
заборгованості за кредитом; 24664 грн. 00
коп. заборгованості за відсотками; 8926
грн. 23 коп. пеня за несвоєчасну сплату
відсотків та кредиту; 7421 грн. 51 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 1820 грн. 23 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Пушко І.І.