РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

25 лютого 2014 року
Справа № 906/1603/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Маціщук А.В.

судді
Гулова А.Г. ,

судді
Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - нач. юр. від. Борушевської
А.А. (пост. дов. №25/16 від 08.01.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача на рішення
господарського суду Житомирської
області від 19.12.13 р. у справі № 906/1603/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради

про стягнення 365313,83 грн.

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського
суду Житомирської області від 19.12.2013 р.
у справі № 906/1603/13 (суддя Прядко О.В.)
позов публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» до
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради задоволено
частково. Підлягає стягненню з
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради на користь
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» 92241,97 грн. пені, 42513,72
грн. 7% штрафу, 36617,88 грн. 3% річних, 6213,29
грн. інфляційних втрат, а також 6246,85 грн.
витрат на сплату судового збору.
Відмовлено у стягненні 10418,89 грн. пені,
2052,38 грн. 3% річних та 32456,98 грн.
інфляційних втрат. Відмовлено також у
стягненні 92241,97 грн. пені та 42513,72 грн.
штрафу, оскільки суд зменшив належні
до стягнення суми пені та штрафу на 50%.

Не погоджуючись із вказаним вище
рішенням суду першої інстанції,
позивач публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» подав
апеляційну скаргу, у якій просить
оскаржуване рішення скасувати в
частині відмови у стягненні 102660,86 грн.
пені та 42513,72 грн. 7% штрафу та прийняти
нове рішення, яким задоволити
зазначені позовні вимоги та стягнути з
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради на користь
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» 102660,86 грн. пені та
42513,72 грн. 7% штрафу. Рішення в решті
просить залишити без змін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, скаржник зазначає, що неустойка
нарахована позивачем у повній
відповідності до умов п.7.3. договору та
ст.232 Господарського кодексу України,
проте судом її зменшено.

Скаржник зазначає, що є гарантованим
постачальником та законодавчо
зобов'язаний надавати споживачам
природний газ, незалежно від свого
фінансового становища, наявності чи
відсутності заборгованості
контрагентів. Одночасно він
зобов'язаний своєчасно
розраховуватись з газодобувними
підприємствами за договорами.
Несвоєчасне виконання споживачами
розрахунків за поставлений природний
газ має наслідком нестачу коштів, тягне
за собою заборгованість перед
газодобувними підприємствами за
договорами, які передбачають санкції
за прострочення оплати. Доводить таким
чином, що при винесенні рішення
місцевий господарський суд не врахував
особливі обставини щодо діяльності
позивача.

Скаржник стверджує, що судом невірно
застосовано норми ст.ст.549,611,624 ЦК
України та ст.ст.230-232 ГК України щодо
застосування права на зменшення
неустойки лише за наявності виняткових
обставин. Скаржник доводить, що судом
порушено норми ст.ст.4, 83 ГПК України
щодо прийняття рішення у відповідності
до норм матеріального і процесуального
права та фактичних обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач заперечує її доводи, вважає
оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим і просить залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення. На підтвердження своєї
правової позиції зазначає, що на даний
час підприємство знаходиться в
скрутному фінансовому становищі і має
дебіторську заборгованість за надані
послуги теплопостачання споживачам
міста. Крім того, однією з причин
виникнення заборгованості за
природний газ є проблема затвердження
економічно обґрунтованих тарифів на
послуги з теплопостачання. Тариф на
послуги з теплопостачання для
бюджетної сфери покриває витрати
підприємства на їх виробництво на 92%, що
також призводить до збиткової
діяльності.

У судовому засіданні 25.02.2014 р.
представник відповідача доводи
апеляційної скарги заперечив з
підстав, наведених у відзиві. Просить
рішення господарського суду
Житомирської області від 19.12.2013 р. у
справі № 906/1603/13 залишити без змін.

Позивач не забезпечив явку свого
представника у судове засідання 25.02.2014
р., хоча був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення /а.с.154/.

Зважаючи, що судом вжито необхідних
заходів для завчасного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи,
явка представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалась
та додаткові докази судом не
витребовувались, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представника позивача за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представника відповідача в судовому
засіданні, перевіривши оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню. При цьому
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 28.02.2012 р.
публічне акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» та комунальне
підприємство
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради уклали
договір № 63-22/12 БО про закупівлю
природного газу. Відповідно до п.1.1.
цього договору продавець
зобов'язується поставити покупцеві
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»), далі - газ, а
покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п.1.2 цього договору.

Згідно з п.1.2 договору постачальник
передає покупцю в період з 01 лютого 2012
року по 31 грудня 2010 року природний газ в
обсязі до 16250 тис. м3, в тому числі,
зокрема, по місяцях: лютий - 4500 тис.м3;
березень - 3500 тис.м3; квітень - 1000 тис.м3;
травень - 30 тис.м3; червень - 30 тис.м3;
липень - 30 тис.м3.

Умовами п.3.1 договору встановлено, що
ціна за 1000 м3 газу становить 3509,00 грн.
без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
газ, тарифів на транспортування,
розподіл і постачання газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою
0%.

Крім того, тариф на транспортування
газу магістральними та розподільними
трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ
- 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн.

До сплати за 1000 м3 природного газу - 3884,78
грн., крім того ПДВ - 61,12 грн., всього з
ПДВ - 3945,90 грн.

Відповідно до умов п.4.1 договору
сторони погодили, що оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідно до п.7.3 договору у разі
порушення покупцем умов п.4.1 цього
договору покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Згідно з п.5.1. договору термін поставки
газу визначений з 01 лютого 2012 року по 31
грудня 2012 року включно.

Пунктом 10.1 договору визначено, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, але не раніше ніж
через 14 днів (п'яти робочих днів у разі
застосування процедури закупівлі з
підстав, визначених пунктом 3 частини
другої статті 39 Закону України «Про
здійснення державних закупівель») з
дня опублікування у державному
офіційному друкованому виданні з
питань державних закупівель
повідомлення про акцепт пропозиції за
результатами застосування процедури
закупівлі в одного учасника, поширює
свою дія на відносини, що фактично
склались мім сторонами з 01 лютого 2012
року, і діє у частині поставки газу до 31
грудня 2012 року включно, а у частині
розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п.п.2.2 п.2 додатку №1 до
договору №63-22/12 БО від 28.02.2012 р. сторони
домовилися, що приймання-передача газу,
поставленого продавцем покупцеві у
відповідному місяці поставки газу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу, в якому зазначаються фактичні
обсяги спожитого газу, його ціна та
вартість. Акт приймання-передачі газу
складається на підставі технічних
актів приймання-передачі газу між
газотранспортним підприємством та
покупцем, з урахуванням планового
обсягу поставки, наданого продавцем.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем поставки, покупець
зобов'язується надати продавцю для
підпису два примірника акта
приймання-передачі газу, підписані та
скріплені печаткою покупця і погоджені
газотранспортним підприємством, копію
технічних актів приймання-передачі
газу.

Додатковою угодою №1 від 27.06.2012 р. до
договору про закупівлю природного газу
№ 63-22/12 БО від 28.02.2012 р., на підставі
Закону України від 24.05.2012 р. № 4834-VI «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України щодо удосконалення деяких
податкових норм» сторони внесли зміни
до п.п.1.2, 3.1 договору про закупівлю
природного газу, збільшивши обсяги
поставки газу та ввівши податок на
додану вартість на газ за ставкою 20%.

Договір, додаток №1 та додаткову угоду
№1 підписано представниками сторін і
скріплено їх печатками /а.с.10-19/.

Матеріалами справи підтверджено, що на
виконання умов договору № 63-22/12 БО від
28.02.2012 р. за період з лютого по липень 2012
року включно НАК «Нафтогаз України»
поставило відповідачу природний газ в
об'ємі 9403,316 тис.м3 на загальну суму
37129663,28 грн., про що складено двосторонні
акти приймання-передачі природного
газу від 29.02.2012 р., 31.03.2012 р., 30.04.2012 р.,
31.05.2012 р., 30.06.2012 р. та 31.05.2012 р., які
підписані представниками сторін та
скріплені їх печатками /а.с.20-25/.

Отже, на умовах зазначеного договору
між сторонами публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» та
комунальним підприємством
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради склалися
правовідносини з поставки, які
врегульовані нормами пар.1,3 глави 54 ЦК
України та пар.1 глави 30 ГК України.

Відповідно до норм ст.265 ГК України,
ст.712 ЦК України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язаний передати в обумовлені
строки (строк) другій стороні -
покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язаний прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.193 ГК України та
ст.ст.525-526 ЦК України зобов'язання мають
виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідачем оплата за отриманий
природний газ у лютому-квітні та липні
2012 року проведена із порушенням
термінів, визначених у п.4.1 договору
поставки природного газу №06/10-2301ТЕ-10
від 20.12.2010 р., що підтверджено
платіжними дорученнями, які залучені
до справи на аркушах 101-123.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір відсотків не встановлений
договором або законом.

Відповідно до розрахунку /а.с.26-28/
позивач просить стягнути з відповідача
46713,29 грн. інфляційних нарахувань за
березень-квітень 2012 року та 38670,27 грн. 3%
річних за періоди з 15.03.2012 р. по 27.04.2012 р.,
з 15.05.2012 р. по 31.05.2012 р. та з 15.08.2012 р. по
15.10.2012 р..

При перевірці наданого позивачем
розрахунку річних колегією суддів
встановлено, що позивачем невірно
визначено період нарахування річних за
березень місяць 2012 року, - не з 14.04.2012 р.,
а з 17.04.2012 р. з урахуванням ч.5 ст.254 ЦК
України. Тому стягненню з відповідача
підлягає 36617,88 грн. процентів річних за
правильним розрахунком суду першої
інстанції.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки боргу з урахуванням індексу
інфляції, колегія суддів встановила, що
станом на перше число квітня 2012 року,
тобто - місяця, наступного за тим, в
якому мав бути здійснений платіж, борг
відповідача становив 2071097,41 грн.
Колегія суддів встановила, що
прострочка за платежами в лютому та
квітні 2012 року мала місце за період
менший, ніж місяць.

Листом «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ» від 03.04.1997
№62-97р. Верховний Суд України роз'яснює,
що індекс розраховується не на кожну
дату місяця, а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення платежу. При цьому сума
боргу, яка сплачується з 1 по 15 день
відповідного місяця, індексується з
врахуванням цього місяця, а якщо сума
боргу сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Якщо погашення заборгованості
здійснено з 1 по 15 день відповідного
місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця. Така ж
позиція викладена в Інформаційному
листі Вищого господарського суду
України 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 «Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права».

Відповідач повинен був розрахуватися
за отриманий у лютому 2012 року газ до
14.03.2012 р., тобто періодом нарахування
інфляційних втрат за зазначеним
зобов'язанням є з 15.03.2012 р. по 15.04.2012 р.
Оскільки заборгованість була повністю
погашена відповідачем 27.04.2012 р., то
простроченою та такою, що підлягає
індексації є заборгованість в сумі
2071097,41 грн., тому інфляційні втрати
становлять 6213,29 грн.

Оскільки несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання має місце, є
підставними позовні вимоги про
стягнення з відповідача штрафних
санкцій.

Відповідно до ст.216, ч.1 ст.218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання має наслідком
застосування штрафних санкцій
(неустойки, штрафу, пені) відповідно до
норм ст.ст.230-232 ГК України та ст.ст.549-551
ЦК України.

За умовами п.7.3 договору у разі
порушення покупцем умов п.4.1 цього
договору щодо строків виконання
платежів, покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу. Така
умова договору не суперечить
вищенаведеним нормам законодавства та
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань».

Вивчивши розрахунки нарахування пені
за порушення строків оплати за
договором №63-22/12 БО про закупівлю
природного газу від 28.02.2012 р., колегія
суддів встановила, що пеня нарахована
по кожній поставці природного газу та з
урахуванням виконуваних платежів
/а.с.26-28/. Судом встановлено, що
розрахунок до позовної вимоги про
стягнення пені 194902,83 грн. є
неправильним в частині, оскільки
позивачем невірно обраховано суму пені
за несвоєчасну оплату грошових
зобов'язань, що виникли в березні
місяці 2012 року. Судом враховано, що
оскільки останній день оплати за
надані послуги з теплопостачання
припадає на вихідний день (14.04.2012 р.
субота), то останнім днем виконання
боржником свого зобов'язання
вважається відповідно ч.5 ст.254 ЦК
України перший наступний за ним
робочий день, тобто 16.04.2012 р. Відповідно,
пеня має обраховуватись з урахуванням
наведеної обставини, і колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що належною до стягнення є
сума пені 184483,94 грн.

Позовна вимога про стягнення штрафу в
сумі 85027,44 грн. відповідає обставинам
справи, умовам договору та грунтується
на правильному розрахунку, тому
позовна вимога в цій частині є
правомірною.

Приймаючи оскаржуване рішення,
господарський суд Житомирської
області зменшив належні до стягнення
суми штрафних санкцій (пені та штрафу)
на 50%. З матеріалів справи вбачається,
що відповідач звернувся до
господарського суду Житомирської
області з клопотанням про зменшення
розміру пені, яка підлягає стягненню з
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго», до 1 % від
заявленої суми, пославшись на ст.233 ГК
України, ст.83 ГПК України. Клопотання
мотивоване збитковістю підприємства
через неплатоспроможність, зокрема
бюджетних установ та організацій, які є
кінцевими споживачами природного газу,
а також невідповідністю тарифів з
теплопостачання економічно
обґрунтованим. На підтвердження своєї
позиції відповідачем подано звіт про
фінансові результати за 2012 рік та копію
балансу підприємства станом на
31.12.2012 р. /а.с.127-128/.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій, при цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Пленум Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
роз'яснив, що вирішуючи, в тому й з
власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, яка порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Колегією суддів враховано, що
відповідачем вжито необхідних та
залежних від нього заходів для
недопущення зростання заборгованості,
оскільки оплата одержаного газу
виконана ним повністю /а.с.101-123/.
Складний фінансовий стан, обумовлений
значною дебіторською споживачів,
підтверджено довідкою про наявну
дебіторську заборгованість станом на
25.11.2013 р., довідкою про стан
заборгованості за спожитий природний
газ станом на 25.11.2013 р., звітом про
фінансові результати за 9 місяців 2013 р.
/а.с.63-65/.

Вбачається, що суд першої інстанції,
встановивши вищеперелічені обставини
справи та підстави порушення
відповідачем грошового зобов'язання,
визнав даний випадок винятковим, і
правомірно скористався правом суду на
зменшення розміру пені - відповідно до
ч.1 ст.233 ГК України та п.3 ст.83 ГПК
України та зменшив належну до
стягнення пеню на 50% - до 92241,97 грн. та
штрафу на 50% - до 42513,72 грн.

Колегія суддів оцінила наведені
обставини в їх сукупності і дійшла
висновку про наявність підстав для
зменшення належної до стягнення суми
пені на підставі наведених вище норм.
При цьому колегія суддів враховує в
першу чергу, що грошові зобов'язання
виконані повністю, і несвоєчасне
виконання платежів обумовлене
складним фінансовим станом
підпориємства відповідача та
спеціальним режимом його діяльності.

Отже, що рішення господарського суду
Житомирської області від 19.12.2013 р. у
справі № 906/1603/13 відповідає матеріалам
справи, грунтується на нормах
законодавства, якими врегульовані
спірні правовідносини, і підстав для
його зміни чи скасування за ст.104 ГПК
України немає. Доводи скаржника,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Судом першої інстанції правильно
враховано, що у разі коли господарський
суд на підставі п.3 ст.83 ГПК України
зменшує розмір пені, витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги покладаються на позивача
відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Житомирської
області від 19.12.2013 р. у справі №906/1603/13
залишити без змін.

Матеріали справи №906/1603/13 повернути
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Гулова А.Г.

Суддя
Петухов М.Г.