ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2014 р.
Справа № 914/708/13-г

за позовом : Комунального підприємства
«Стрийтеплоенерго», м.Стрий Львівської
області

до відповідача :Славської селищної
ради, смт.Славське Львівської області

про : стягнення 112 835,08 грн.
заборгованості

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

суддя Сухович Ю.О.

суддя Петрашко М.М.

За участю представників сторін:

позивача - Пак О.В. - представник (
довіреність №ю/04 від 10.01.2014р.)

відповідача -Швець Д.Ю.-представник (
довіреність від 11.07.2013р)

Права та обов»язки, передбачені
ст.ст.20,22 ГПК України суд роз»яснив
представникам сторін. В порядку ст.20
ГПК України заяви до суду не
надходили.

Суть спору: В лютому 2013 року Комунальне
підприємство "Стрийтеплоенерго"
звернулось до господарського суду
Львівської області з позовом до
Славської селищної ради про стягнення
91 197,80 грн. заборгованості , з яких 79 983,48
грн. - основна заборгованість, 11 214,32 грн.
штрафні санкції згідно договору № 138
від 03.01.2008 року на постачання теплової
енергії в гарячій воді.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 07.05.2013 року
(суддя Деркач Ю.Б.), залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 04.07.2013 року
(судді: Гнатюк Г.М., Кравчук Н.М.,
Мирутенко О.Л.), позов задоволено
частково; стягнуто з Славської
селищної ради на користь комунального
підприємства "Стрийтеплоенерго" 8 484,08
грн. основного боргу, 2 049,21 грн. 3% річних,
3 195,87 грн. пені, 2 839,08 грн. інфляційних
втрат, судовий збір. В решті позовних
вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.09.2013р. задоволено
касаційну скаргу Комунального
підприємства «Стрийтеплоенерго»:
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 04.07.2013 року у
справі №914/708/13-г та рішення
господарського суду Львівської
області від 07.05.2013 року у справі
№914/708/13-г скасовано. Справу передано на
новий розгляд до господарського суду
Львівської області в іншому складі
суду.

Вищим господарським судом України у
постанові від 04.09.2013 року вказано на те,
що судами попередніх інстанцій не в
повному обсязі з'ясовані обставини
щодо характеру спірних відносин, що
виникли між сторонами, зокрема, поза
увагою судів залишено лист Славської
селищної ради № 02-19/761 від 21.09.2011 року із
проханням видачі технічних умов на
встановлення теплового лічильника в
приміщенні «Будинку побуту» по вулиці
С. Бандери 11"А", акт від 01.11.2011 року
обстеження системи опалення та
теплового лічильника (про встановлення
теплового лічильника) та лист № 02-19/819
від 08.10.2012 року про припинення подачі
теплової енергії в гарячій воді до
Будинку побуту по вул. С.Бандери 11 А.

Як вказував позивач, вони свідчать про
виконання своїх зобов'язань за спірним
договором та здійснення поставки
теплової енергії на опалювальному
об'єкті "Будинок побуду" в смт. Славське.

Пунктом 20 Правил користування тепловою
енергією, затверджених Постановою
Кабінетом Міністрів України № 1198 від
03.10.2007 року передбачено, що у разі
відсутності, пошкодження та/або
неправильної роботи приладів
комерційного обліку оплата
здійснюється відповідно до визначених
у договорі навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Проте, господарськими судами, як
зазначила касаційна інстанція, в
порушення положень п. 5.1. договору та п.
20 вищевказаних Правил, взагалі
відмовлено в задоволенні стягнення
заборгованості за період з листопада
2011 року по березень 2012 року без будь -
яких обґрунтувань.

Також господарські суди попередніх
інстанцій, пославшись на наявні
платіжні доручення (платіжні доручення
№ 2 від 30.01.2013 року, № 6 від 30.01.2013 року, №
17 від 26.03.2013 року) зазначили, що станом
на 01.01.2013 року відповідачем частково
погашена заборгованість на суму 34154,59
грн.Однак, комунальним підприємством
"Стрийтеплоенерго" наголошено, що ці
платежі не стосуються вказаного в
позові періоду, а тому не можуть
вважатись погашенням заборгованості
згідно договору № 138 від 03.01.2008 року.
Разом з тим, зазначені доводи належним
чином господарськими судами не
перевірені.

Відповідно до пункту 3.9.1 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду та розпорядження керівника
апарату суду від 18.09.2013р. призначено
повторний автоматичний розподіл
справи за результатами якого визначено
суддю Кітаєву С.Б. для нового розгляду
справи. Ухвалою від 20.09.2013 року справа
прийнята до розгляду, судове засідання
призначено на 29.10.2013 року.

29.10.2013 р. за вх.№45192/13 в суді
зареєстровано подану позивачем заяву
про збільшення розміру позовних вимог.
Позивач на підставі поданих
відповідачем технічних паспортів на
опалювальні споруди (дошкільна
установа, будинок «Просвіта) виявив
розбіжності в розмірах опалювальних
площ, відповідно, здійснив нарахування
недоплати за надані послуги з
централізованого опалення на об»єкти
Славської селищної ради через
заниження опалювальних площ, в розмірі
44 623,93 грн.; на зазначену суму збільшив
розмір позовних вимог у поданій заяві.

З підстав, наведених в ухвалах суду,
розгляд справи неодноразово
відкладався. В ході розгляду справи
сторонами подавались додаткові
документи, пояснення по справі,
заперечення стосовно позовних вимог.
Ухвалою від 13.11.2013р. за клопотанням
відповідача, яке задоволено судом,
продовжено строки вирішення спору на
п»ятнадцять днів. В судовому засіданні
23.01.2014 року оголошувалась перерва до
03.02.2014 року., про що до відома
представників сторін доводилось у
письмовій формі (під розписку).Ухвалою
від 03.12.2013 року призначено колегіальний
розгляд справи у складі трьох суддів.
Відповідно до пунктів 3.1.7, 3.1.12
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду та Рішення зборів
суддів господарського суду Львівської
області від 27.06.2013р. призначено
автоматичний розподіл членів суддів у
справі №914/708/13-г за результатами якого
членами колегії суддів по розгляду
справи визначено суддів Петрашко М.М.
та Сухович Ю.О. За обґрунтованим
клопотанням відповідача, яке поступило
03.02.14р. до суду, розгляд справи
відкладався на 10.02.2014 року.

07.02.2014р за вх.№610/14 в суді зареєстровано
Заяву позивача від 06.02.2014р №ю/148 про
зменшення розміру позовних вимог. У
заяві позивач просить стягнути на його
користь з відповідача заборгованість в
сумі 112 835,08 грн, з яких 102 390,68 грн.
основний борг, який складається із
суми боргу за поставлену теплову
енергію по договору №138 від 3 січня 2008
року у період з 01.12.2009 р. по 01.10.2012р та
суми 44623,93 грн, яку позивач заявив до
стягнення у заяві про збільшення
розміру позовних вимог, та, 10 444,40 грн.
штрафних санкцій (з яких: 3018,50 грн.
інфляційні втрати; 2932,17 грн. - 3% річних,
4493,73 грн. пеня), а також просить
відшкодувати судові витрати.

В судовому засіданні 10.02.2014 р зменшені
позовні вимоги позивач підтримав та
просить задоволити з підстав наведених
у позовній заяві , заявах про
збільшення та про зменшення розміру
позовних вимог, наданих поясненнях.З
приводу зменшених позовних вимог
пояснив, що між ним і відповідачем
03.01.2008 року укладено договір на
постачання теплової ен6ергії в гарячій
воді. У період дії договору №138 від
03.01.2008 року ( а саме за період з 01.12.2009
року до 01.10.2012р) по розрахунках
позивача, долучених до заяви про
зменшення розміру позовних вимог, має
місце сума основного боргу за
використану теплову енергію в сумі 57
766,75 грн. За невиконання договірних
зобов»язань в частині оплати спожитої
теплової енергії у відповідності до
умов договору та норм чинного
законодавства позивач нарахував
відповідачу 4493,73 грн. пені, 3% річних в
сумі 2932,17 грн., 3018,50 грн. інфляційних
втрат, які просить стягнути з
відповідача (розрахунки додані до
заяви). Окрім того в суму основного
боргу (102390,68 грн.) , яку просить стягнути
позивач з відповідача у зазначеній
заяві, включено суму 44 623,93 грн.
заборгованості (попередньо, 29.10.2013 року
позивачем через канцелярію суду подано
заяву про збільшення розміру позовних
вимог), яка за своєю суттю є
нарахованою недоплатою за надані
послуги з централізованого опалення
на об»єкти Славської селищної ради
через заниження опалювальних площ,
оскільки з отриманої 08.10.2012 року від
відповідача технічної документації на
опалювальні об»єкти згідно договору
№138, Комунальним підприємством
«Стрийтеплоенерго» було виявлено
розбіжності в розмірах опалювальних
площ, відомості про які надавались
відповідачем позивачу на момент
укладення договору. А саме : дошкільна
установа по договору 450 кв.м., а по
технічному паспорту будівлі фактична
площа 466,1 кв.м. ( різниця складає 16,1
м.кв.).Будинок «Просвіти» по договору
586,4 м.кв., а по технічному паспорту 852,4
м.кв. ( різниця складає 266 м.кв.). Згідно
доданого до заяви про збільшення
розміру позовних вимог та у подальшому
- до заяви про зменшення розміру
позовних вимог Розрахунку недоплати за
надання послуг з централізованого
опалення на об»єкти Славської селищної
ради через заниження опалювальних площ
( за період жовтень 2010р. - квітень 2012р)
позивачем нараховано суму боргу 44623,93
грн. Відтак, у заяві , яка подана 07.02.2014 р.
до суду про зменшення розміру позовних
вимог позивач просить брати до уваги
та стягнути суму основного боргу в
розмірі 102 390,68 грн. ( 44623,93 грн. +57766,75 грн.),
а також 4493,73 грн. пені, 3% річних в сумі
2932,17 грн., 3018,50 грн. інфляційних втрат, що
в сукупності складає 112 835,08 грн. Як
пояснив позивач (підтверджує і
відповідач), з 15.10.2012 року договір №138
від 03.01.2008 року припинив свою дію,
натомість, з 15.10.2012 року між сторонами
укладено договір №138, строком дії з
дати укладення, який (як підтвердили
сторони ) є чинним на даний час. Однак
договір №138 від 15.10.2012 року не є
підставою заявлених позивачем
вимог.Позивач наголосив, що станом на
05.02.2014 року сума основного боргу в
розмірі 102390,68 грн. ( яка заявлена до
стягнення у заяві про зменшення
розміру позовних вимог) відповідачем в
добровільному порядку не погашена.

Представник відповідача зменшені
позовні вимоги заперечив з підстав,
наведених у відзиві, запереченнях на
позов, наданих суду поясненнях.

Відповідач, в свою чергу, заперечує
проти позовних вимог, при цьому
посилається зокрема на те, що
обов»язок щодо сплати поставленої
позивачем теплової енергії
покладається не лише на Славську
селищну раду, а й на суб»єктів
господарювання, які користувалися
приміщеннями по об»єктах, перелічених
в додатку №1 до договору №138 від 3 січня
2008р. і з якими у відповідача укладені
договори оренди ; вважає, що акти
звірки не є первинними бухгалтерськими
документами які б свідчили про
постачання теплової енергії;
посилається на відсутність укладених
договорів на встановлення вузлів
обліку теплової енергії; заперечує, що
облік споживання теплової енергії по
об»єкту «Будинок побуту « у період з
листопада 2011р. по березень 2012р».
проводився за приладами обліку;
посилається на відсутність
заборгованості та повну сплату
позивачу вартості поставленої
теплової енергії в гарячій воді за
договором №138 від 03.01.2008 року.

Відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами із врахуванням заяви
позивача про зменшення розміру
позовних вимог.

Господарський суд заслухавши
представників сторін та дослідивши
наявні докази, дійшов висновоку, що
позовні вимоги, розмір яких зменшено
заявою позивача від 06.02.2014р №ю/148 ,
підлягають до задоволення.

При цьому, господарський суд встановив
наступні обставини та керувався такими
мотивами.

03.01.2008р. між Комунальним підприємством
"Стрийтеплоенерго" (позивач) та
Славською селищною радою (відповідач)
укладено Договір №138 про постачання
теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до умов договору позивач
зобов»язався постачати відповідачу
теплову енергію в гарячій воді у
потрібних йому обсягах, а відповідач
зобов»язався отримувати та оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені договором.

Строк дії договору встановлено до
31.12.2008 року (п. 10.1. Договору), та
відповідно до п.10.4 договір вважається
пролонгованим на кожен наступний рік,
якщо за місяць до закінчення терміну
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін.

Теплова енергія постачається
Славській селищній раді (покупцеві) у
вигляді гарячої води в обсягах згідно
з додатком 1 до цього договору (п.2.1.
договору).

Додатком № 1 до договору № 138 про
постачання теплової енергії в гарячій
воді від 03.01.2008 року визначені об'єкти
відповідача, на які постачається
теплова енергія: 1) дошкільна установа,
2) будинок „Просвіта", 3) Будинок побуту
та встановлено, що орієнтовна вартість
теплової енергії, що постачається
відповідачеві за поточний рік
відповідно до діючих тарифів
визначається за тарифом вартості
теплової енергії за 1 Гкал за 1 м.кв.
загальної опалювальної площі в місяць
опалювального сезону.

Згідно з п. 5.1 договору облік споживання
теплової енергії проводиться за
приладами обліку при їх наявності, а
при їх відсутності - розрахунковим
способом.

Згідно п.п.3.1.4 п.3.1 договору покупець
(споживач) має право на підключення
субабонентів до своїх мереж після
отримання письмового дозволу від
Енергоспостачальної організації.

Відповідно до п.п.3.2.3, 3.2.5 п.3.2 договору
Споживач теплової енергії
зобов»язується повідомити
енергопостачальну організацію про всі
об»єкти теплоспоживання, підключені до
теплових мереж Споживача
(найменування, максимальні теплові
навантаження, обсяги тепло споживання,
займана площа, кількість споживачів
гарячої води, орендарів тощо); письмово
повідомляти енергопостачальну
організацію про зміну власного
найменування, організаційно-правової
форми, місцезнаходження, банківських
реквізитів тощо, а також про зміну
кількості споживачів гарячої води,
користувачів приміщень та теплових
мереж споживача (субспоживачів) не
пізніше 5 днів з моменту настання змін.

За умовами п.6.3 Договору Споживач до 25
числа місяця, наступного за звітним,
повинен сплатити вартість фактично
спожитої ним теплової енергії до 25
числа місяця, наступного за звітним
(п.6.3 договору). Відповідно до п.6.4
договору перевірка стану розрахунків
за спожиту теплову енергію проводиться
щомісячно двохстороннім актом звірки
покупця та енергопостачальної
організації станом на 1 число поточного
місяця.

За невиконання або неналежне виконання
сторонами зобов»язань за договором
винна сторона відшкодовує іншій
завдані збитки без зарахування
неустойки. Відшкодування збитків та
сплата неустойки не звільняє від
виконання зобов»язань, крім випадку
письмової відмови сторони (р.7
договору).

Відповідно до п.10.1 договір набуває
чинності з дня його підписання та діє
до 31 грудня 2008 року. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік
( п.10.4), якщо за місяць до закінчення
терміну йолго дії про його припинення
не буде письмово заявлено однією із
сторін. У п.10.2 визначені випадки
припинення дії договору , серед яких,
зокрема і у випадку взаємної згоди
сторін про його припинення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.275 ГК України
за договором ененергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов»язаний оплатити прийняту
енергію та дотриматися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм ,
стандартів , порядків і правил.

Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
постачання теплової енергії
відноситься до комунальних послуг.

Взаємовідносини між
теплопостачальними організаціями та
споживачами теплової енергії
визначають Правила користування
тепловою енергією, затверджені
Постаново. Кабінету міністрів України
від 03.10.2007 року №1198 (Правила).

Відповідно до п.4 Правил користування
тепловою енергією допускається лише на
підставі договору купівлі-продажу
теплової енергії між споживачем і
теплопостачальною організацією
(далі-договір), крім підприємств, що
виробляють та використовують теплову
енергію для цілей власного
виробництва. Договори укладаються
відповідно до типових договорів. Форми
типових договорів затверджуються
центральним органом виконавчої влади
у сфері теплопостачання. За наявності
технічної можливості споживач має
право після погодження з
теплопостачальною організацією
приєднувати до своїх теплових мереж
інших споживачів, які укладають
договори безпосередньо з
теплопостачальною організацією ( п.5
правил).

Відповідно до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов»язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов»язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов»язків, зокрема є: договори та інші
правочини. Відповідно до ст.626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін , спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків. Договір
є двостороннім, якщо правами та
обов»язками наділені обидві сторони
договору.До договорів, що укладаються
більш як двома сторонами
(багатосторонні договори),
застосовуються загальні положення про
договір, якщо це не суперечить
багатосторонньому характеру цих
договорів. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов»язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Власне, це
ті умови , на яких сторони погодилися
виконувати договір. Зміст договору як
підстави виникнення
цивільно-правового зобов»язання
визначається тими правами та
обов»язками, які взяли на себе учасники
договору відповідно до умов договору,
закріплені і сформульовані у
договорі.Відповідно до ст.638 ЦК України
договір вважається укладеним , якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Відповідно до
ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою. Аналіз наведених норм
свідчить про те, що підпис сторони
(сторін) на правочині підтверджує форму
правочину, в якій його вчинено
(письмово), а відповідно, сам факт
вчинення правочину юридичними особами
підтверджується наявністю печатки
(печаток) на документі, що має письмову
форму. Таким чином, наявність печаток
КП «Стрийтеплоенерго»
(енергопостачальної організації ) та
Славської селищної ради (споживача) на
Договорі №138 від 3 січня 2008 року про
постачання теплової енергії в гарячій
воді є свідченням скріплення не
підпису директора енергопостачальної
організації Білінського З.М. та голови
Славської селищної ради Кінаш М.С., а
самого документа . Отже, у даному
випадку печатками Споживача і
Енергопостачальної організації
скріплено саме правочин (господарський
договір№138 від 3 січня 2008 року про
постачання теплової енергії в гарячій
воді), чим підтверджується факт його
вчинення. Зміст договору №138 від 3 січня
2008 року як підстави виникнення
цивільного-правового зобов»язання
визначається тими правами та
обов»язками, які взяли на себе учасники
цього договору (Споживач - Славська
селищна рада) та Енергопостачальна
організація (КП «Стрийтеплоенерго»)
відповідно до умов цього договору, які
закріплені і сформульовані в цьому
договорі.

Договір №138 від 3 січня 2008 року є
двостороннім договором , таким, що не
укладений більш як двома сторонами, а
лише Споживачем і Енергопостачальною
організацією.

Наведене підтверджується і діями
сторін: енергопостачальної
організації,яка поставляла до об»єків
відповідача теплову
енергію,виставляла саме відповідачу
рахунки для оплати спожитої теплової
енергії згідно Договору №138 від 3 січня
2008 року як платнику за цим договором,
отримувала від відповідача кошти як
плату за спожиту теплову енергію та
діями споживача (відповідача), який
отримував від позивача теплову енергію
та проводив розрахунки за спожиту
теплову енергію.

Окрім того, як встановлено, КП
«Стрийтеплоенерго» не укладало із
орендарями відповідача (тобто особами,
які орендують нежитлові приміщення в
об»єтах відповідача до яких за
договором енергопостачальна
організація постачала в термін дії
договору теплову енергію), відтак,
враховуючи вищенаведене, відсутні
правові підстави для покладення на
орендарів Славської селищної ради
обов»язку по виконанню договору №138
від 3 січня 2008 року, яким визначені
права та обов»язки Споживача -
Славської селищної ради та
Енергопостачальної організації - КП
«Стрийтеплоенерго»; відсутні і правові
підстави для покладення на таких осіб
(орендарів) відповідальності ,
передбаченої договором №138 від 3 січня
2008 року, адже за умовами договору (у
тому числі - п.7.2 п.п.7.2.3)
відповідальність за несвоєчасне
виконання розрахунків за теплову
енергію у формі пені несе Споживач
(Славська селищна рада), а не інші особи,
зокрема орендарі, які мають укладені з
відповідачем договори оренди
нежитлових приміщень в об»єктах
відповідача, до яких (об»єктів)
позивачем постачалась за договором
№138 від 3 січня 2008 року теплова енергія
в гарячій воді.

Вищенаведе спростовує доводи
відповідача про те, що не він, а
орендарі з якими у нього є договірні
відносини по оренді нежитлових
приміщень, несуть обов»язок по оплаті
поставленої позивачем по договору №138
від 3 січня 2008 року теплової енергії в
гарячій воді до об»єктів, перелічених в
Додатку №1 до зазначеного договору.

Як встановлено, сторони в договорі №138
від 3 січня 2008 року узгодили порядок
проведення розрахунків та погодили (
п.6.4) , що перевірка стану розрахунків за
спожиту теплову енергію проводиться
ними щомісячно і підтверджується
двостороннім актом звірки Споживача
та Енергопостачальної організації
станом на 1 число поточного місяця.

Тобто, умови п.6.4 договору визначені на
розсуд Споживача і Енергопостачальної
організації і погоджені ними,
відповідно є складовою змісту
договору. Сторонами договору
виконувались умови п.6.4 договору, про що
свідчать наявні у справі акти звірки
розрахунків, які проводились станом на
1 число певного поточного місяця. Акти
підписані та завірені гербовими
печатками споживача та
енергопостачальної організації;
відомості про наявну заборгованість
за спожиту теплову енергію станом на 1
число певного поточного місяця
відображені у розрахунках
заборгованості за договором №138 від 3
січня 2008 року, які сторони подали до
справи і розбіжностей у заборгованості
між сторонами не вбачається (однак, до
періоду з листопада 2011 р. по березень
2012р, у якому між сторонами існує спір
стосовно обліку теплової енергії по
об»єкту «Будинок побуту» за показами
лічильника).

Окрім того, як вбачається з платіжних
документів у справі, відповідач
перераховував позивачу кошти за
спожиту теплову енергію і при цьому у
«призначеннях платежів» вбачається
посилання як на рахунки-фактури
позивача та договір №138 від 3.01.2008р, так
і на акт звірки та договір. Прикладом є
платіжне доручення №58 від 04.09.2012 року
на суму 1000,00 грн. у якому призначенням
платежу зазначено «за теплову енергію
по акту звірки від 03.09.12р. по дог. №138 від
04.01.11р». Щодо договору №138 від 04.01.11р. , то
позивач підтвердив що такий з договір
з відповідачем не укладався і кошти,
які перераховані відповідачем
зараховані за поставлену теплову
енергію по діючому на той час договору
№138 від 03.01.2008 року. Відповідач
зазначене не заперечив і доказів
зворотнього суду не подав.

Таким чином, дії сторін (у тому числі й
відповідача) свідчать про прийняття
до виконання умов договору,у тому числі
й умов, передбачених у п.6.4, що в силу
приписів ст.241 ЦК України є схваленням
правочину.

Так, відповідачем вірно зазначено, що
акти звірки не є первинними
документами, якими підтверджуються
господарські операції між сторонами,
зокрема по поставці теплової енергії.

Однак, виходячи з положень ст.43
Господарського процесуального кодексу
України , погоджених сторонами умов в
п.6.4 договору, враховуючи докази, які
підтверджують схвалення сторонами
договору (поставки позивачем теплової
енергії в гарячій воді відповідачу та
оплати останнім такої теплової
енергії на підставі договору №138 від 3
січня 2008 року, виставлених позивачем
рахунків, проведених між сторонами
взаємозвірок, оформлених актами у
відповідності до п.6.4 на підставі даних
у яких проводилось перерахування
коштів позивачу), акти звірки
розрахунків між сторонами підлягають
оцінці в сукупності з іншими зібраними
у справі доказами при розгляді даної
справи.

Акти звірки укладались сторонами у
стадії виконання договору і факитично
в цих актах сторони визначали стан
розрахунків за спожиту теплову енергію
по договору №138 від 3 січня 2008 року
станом на 1 число певного поточного
місяця ( іншого договору на постачання
теплової енергії у період, за який
визначено позивачем до стягнення суму
основного боргу між сторонами не
існувало) .

Щодо посилання відповідача на те, що
акт звірки відповідно до Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» не може
підтверджувати факт наявності
заборгованості між сторонами за
поставлену теплову енергію, то суд
вбачає за доцільне вказати на таке.

Норми Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» не містять вимог
щодо доказів поставки теплової
енергії в гарячій воді.

Згідно преамбули вказаного Закону ним
визначаються правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні. При
цьому, ст.9 Закону визначає підстави
для бухгалтерського обліку
господарських операцій - первинні та
зведені облікові документи, а також
вимоги до реквізитів вказаних
документів.

Отже, норми вказаного Закону не
регулюють спірні правовідносини,
оскільки предметом спору не є
правильність ведення сторонами
бухгалтерського обліку або складання
фінансової звітності. Даний Закон не
містить вимог щодо підтвердження
факту передачі теплової енергії
певними доказами - документами з
визначеними ст.9 Закону реквізитами.
Неточність або неповнота відповідних
даних у первинних облікових документах
є підставою для застосування до
відповідальних за ведення
бухгалтерського обліку винних осіб
визначеної чинним законодавством
відповідальності. Правовідносини ж
сторін у справі пов»язані з
виконанням договірних зобов»язань, а
не із здійсненням бухгалтерського
обліку чи складанням звітності.

Акти звірки (станом на 01.01.2011року на
суму 15605,50 грн., 01.02.2011року на суму 21856,19
грн,01.09.2012 року на суму 64898,75 грн) у
сукупності з іншими документами у
справі свідчать , що теплова енергія
поставлялась відповідачу і станом на 1
число поточного місяця сторони
звіряли та встановлювали суму
заборгованості, яка залишалась
непогашеною відповідачем.

Крім того, актом виконаних робіт
(наданих послуг) за жовтень 2012 року на
суму 4053,57 грн., підписаному сторонами
та завіреному їх печатками погоджено
вартість наданих послуг до приміщень
відповідача саме в цьому місяці.

До вересня 2011 р нарахування на об»єктах
Славської селищної ради, так як не було
встановлено теплових лічильників,
проводилось по тарифу з розрахунку
вартості 1 м.кв. опалювальної площі (по
даних стосовно площ, які надала
первинно Славська селищна рада). На
підставі розрахунків обох сторін
встановлено, що до листопада 2011 року
розбіжностей у нарахованих сумах за
теплову енергію, сумах оплат,
визначених станом на кінець кожного
поточного місяця сумах боргу,
розбіжностей між сторонами немає.

Як вбачається із матеріалів справи, 26
вересня 2011 року КП «Стрийтеплоенерго»
отримало від Славської селищної ради
лист за №02-19/761 від 21.09.2011 року, у якому
селищний голова М.С.Кінаш, просив КП
«Стрийтеплоенерго» видати технічні
умови на встановлення теплового
лічильника в приміщенні «Будинку
побуту» в смт.Славське по вул.С.Бандери,
11 «А». Оплата, як зазначено в листі, буде
проводитись за рахунок орендарів
приміщень будинку побуту. В свою чергу
підприємство «Стрийтеплоенерго»
надало Славській селищній раді рахунок
№22 від 13.10.2011 року на суму 573,77 грн, за
технічні умови і проект на
встановлення теплового лічильника.
Даний рахунок відповідач оплатив, що
вбачається з прибуткового касового
ордеру комунального підприємства за
№200 від 13.10.2011 року. Отже, КП
«Стрийтеплоенерго» надало відповідачу
технічні умови та проект на
встановлення приладу комерційного
обліку теплової енергії (тепловий
лічильник) в приміщенні «Будинку
побуту» в смт.Славське по вул.С.Бандери
11 «А». Процедуру встановлення
теплового лічильника передбачено п.17-21
«Правилами користування тепловою
енергією», затвердженою Постановою КМУ
від 03.10.2007р. за №1198.

Слід зазначити, що з матеріалів справи
не вбачається, що інші особи (крім
відповідача) проводили розрахунки з
позивачем за поставлену теплову
енергію в гарячій воді.

01 листопада 2011 року КП
«Стрийтеплоенерго» проведено технічне
обстеження вузла обліку (теплового
лічильника) і опломбовано його, тобто
прийнято в експлуатацію, про що і
складено відповідний акт, як це і
передбачено п.19 вище зазначених Правил
(копія акту в справі). В акті
зафіксовані початкові (нульові)
показники запломбованого та
встановленого ,згідно виданого КП
«Стрийтеплоенерго» проекту, теплового
лічильника станом на 01.11.2011р; погоджено
проводити нарахування за теплову
енергію з 01.11.2011р. від початкового
показника 00000,00ГДж.

В подальшому нарахування плати за
спожиту теплову енергію по об»єкту
«будинок побуту» здійснювалось з 01.11.2011
року згідно показів теплового
лічильника, які як пояснив позивач,
йому надавались по телефону
уповноваженим на зняття показів
працівником енергопостачальної
організації, оскільки відповідач такі
обов»язки не виконував.

28 серпня 2012 року на підприємство
надійшов лист від голови Славської
селищної ради за №02-19/550 від 06.08.2012 року
(теж підписаний селищним головою
М.С.Кінаш та завірений гербовою
печаткою Славської селищної ради), в
якому селищний голова просив позивача
надати дозвіл на зняття пломб та
лічильника обліку теплової енергії з
метою проведення повірки лічильника в
будинку «Побуту» в смт.Славське по
вул.С.Бандери 11»А» та забезпечити
присутність представника КП
«Стрийтеплоенерго» при проведенні
вказаних робіт.

Згідно п.21 Правил непланова повірка
приладів комерційного обліку
виконується за рахунок ініціатора
такої повірки.

19 вересня 2012 року було розпломбовано
та знято тепловий лічильник та
зафіксовано його кінцеві показники
(00285,97 ГДж), про що складено відповідний
акт, в якому окрім представника КП
«Стрийтеплоенерго» також розписався
заступник голови Славської селищної
ради Греб І.І.

Наведені докази в їх сукупності
підтверджують факт встановлення
теплового лічильника на об»єкті
відповідача «Будинок побуту» ,
включеному в перелік об»єктів згідно
додатку №1 до договору №138 від 3 січня
2008 року, відтак, відповідно до умов в
п.5.1 договору облік споживання теплової
енергії за період з моменту
встановлення та до моменту зняття
теплового лічильника повинно
проводитись за показами приладу
обліку. При цьому, як вже зазначено, є
дані про початкові показники
лічильника на момент його встановлення
і показники лічильника станом на
момент його зняття. Слід зауважити, що
саме відповідач в особі голови
Славської селищної ради звертався з
листом про встановлення теплового
лічильника, а у подальшому - про дозвіл
на його зняття (оскільки за договором
саме відповідач є споживачем теплової
енергії і несе обов»язок оплати
теплової енергії, поставленої до його
об»єктів , перелічених у додатку №1 до
договору).

Щодо укладення окремої угоди на
тепловий лічильник на відсутність
якої посилається відповідач у
запереченнях, то як пояснив позивач з
чим погодився і суд, в її укладенні не
було потреби так-як укладений договір
№138 від 03.01.2008 року передбачав
розрахунки як по площі так і по
тепловому лічильнику (п.5.1 договору).

01 листопада 2011 року КП
«Стрийтеплоенерго» провело технічне
обстеження вузла обліку (теплового
лічильника) і опломбувало його, тобто
прийняло в експлуатацію, про що і
складено відповідний акт, як це і
передбачено п.19 вище зазначених правил
і в подальшому нарахування плати за
спожиту теплову енергію,здійснювалось
з 01.11.2011 року згідно показів теплового
лічильника. Так-як споживач
недобросовісно відносився до
виконання умов договору, а саме не вів
обліку споживання теплової енергії,
письмово не подавав звіт про фактичне
споживання теплової енергії (п.5.2
договору), не надавав акти готовності
будівель до опалювального періоду, то
як стверджує позивач у цьому немає його
вини, а припинити подачу теплової
енергії до соціальних закладів
відповідача позивач не міг, так як це ,
зокрема, не передбачено додатком №2 до
договору.

Згідно до п.3.2.3 укладеного договору
«Про постачання теплової енергії»в
гарячій воді» за №138 від 03.01.2008 року
Славська селищна рада зобов»язувалась
повідомляти енергопостачальну
організацію про всі об»єкти
теплоспоживання, підключені до
теплових мереж покупця (найменування,
максимальні теплові навантаження,
обсяги тепло споживання, займана площа,
кількість споживачів гарячої води,
орендарів тощо).

21 вересня 2012 року КП
«Стрийтеплоенерго» звернулось з
листом №01/645 до відповідача з вимогою
надати копії технічних паспортів на
будівлі і споруди Славської селищної
ради які отримують послуги з
теплопостачання відповідно до
укладеного договору.

08 жовтня 2012 року КП «Стрийтеплоенерго»
отримало лист-відповідь за №02-19/819 та
копії технічних паспортів на
опалювальні споруди (дошкільна
установа, будинок «Просвіта») які
знаходяться на балансі Славської
селищної ради. У листі-відповіді
Славська селищна рада просила
(дослівно):»внести зміни до Договору
№138 від 01.10.2004 року в частині загальної
кількості опалювальної площі та
кількості об»єктів (додаток №1).
Розглянувши заяву орендарів приміщень
«Будинку побуту» по вул.Степана
Бандери,11 «А», селищна рада просила
припинити подачу теплової енергії до
вказаного об»єкту в опалювальному
сезогі 2012-2013рр.

Слід зазначити, що станом на 08.10.2012 року
між сторонами діяв договір №138 від 3
січня 2008 року,а до укладення
зазначеного договору діяв договір №138
від 01.10.2004р. Фактично, у листі №02-19/819
відповідач підтвердив (просячи внести
зміни до договору в частині кількості
опалювальної площі та кількості
об»єктів згідно додатку №1) , що дійсно
мала місце невідповідність розміру
опалювальних площ за діючим договором
№138 реальним розмірам
опалювалювальних площ в будівлях та
спорудах (об»єктах) відповідача до
яких постачалась впродовж дії
договору теплова енергія в гарячій
воді як підтверджується і те, що до
об»єкту відповідача «Будинок побуту»
теплова енергія постачалась станом на
момент звернення відповідача до
позивача із листом від 08 жовтня 2012 року
про припинення подачі теплової
енергії.

З отриманої технічної документації на
опалювальні об»єкти згідно договору,
КП «Стрийтеплоенерго» виявило
розбіжності в розмірах опалювальних
площ, а саме : дошкільна установа по
договору 450 м.кв., а по технічному
паспорту будівлі 466,1 кв.м.- різниця 16,1
м.кв.;будинок «Просвіта» по договору 586,4
м.кв., а по технічному паспорту 852,4 м.кв.,-
різниця 266 м.кв.

На підставі встановлених обставин КП
«Стрийтеплоенерго» здійснило
нарахування недоплати за надані
послуги з централізованого опалення на
об»єкти Славської селищної ради через
заниження опалювальних площ, в розмірі
44 623,93 грн. та, відповідно, подало 29.10.2013
року до господарського суду Львівської
області заяву про збільшення розміру
позовних вимог в порядку ч.4 ст.22 ГПК.

У зв»язку з фактичним використанням
відповідачем опалювальних площ по
об»єктах договору площею більшою, ніж
зазначено в додатку №1 до договорі №138
від 3 січня 2008 року та споживанням
теплової енергії в гарячій воді на
умовах, передбачених в п.2.1 договору,
відповідач зобов»язаний сплатити
позивачу донараховані кошти за
спожиту теплову енергію, виходячи із
фактичних (реальних) опалювальних площ
в будівлях та спорудах до яких
постачалась теплова енергія (додаток
№1 договору). Тобто, вимога позивача
про стягнення 44623,93 грн. ( включених до
суми основного боргу) підлягає до
задоволення.

Підстав для відмови позивачу в
стягненні 44623,93 грн. боргу з мотивів
спливу позовної давності , як це
просить відповідач, суд не вбачає,
оскільки лише 08 жовтня 2012 року на
підставі отриманих від відповідача
документів (технічних паспортів) було
документально підтверджено реальні
площі в будівлях та спорудах
відповідача, які включені в додаток №1
до договору №138 від 03 січня 2008 року. При
цьому позов подано до суду 07.02.2013р.
(заяву про збільшення розміру позовних
вимог - 29.10.2013р.) .

Як встановлено, 15 жовтня 2012 року між КП
«Стрийтеплоенерго» та Славською
селищною радою було укладено новий
договір про постачання теплової
енергії в гарячій воді за №138 ( копія
договору у справі). Згідно до додатку №1
до вищевказаного договору
підприємство зобов»язувалось
постачати теплову енергію до
дошкільної установи яка розташована в
смт.Славське по вул.С.Бандери,3
опалювальна площа якої становить 466,1
м.кв. та до будинку «Просвіта», яка
розташована по вул..Шептицького,3 в
смт.Славське, опалювальна площа якої
становить 852,4 м.кв, до «Будинку побуту»
теплова енергія не постачалась з 01.04.2012
року і станом на даний час.Тобто, в
додатку до зазначеного договору
вказані реальні площі об»єктів
відповідача. Однак, договір від 15
жовтня 2012 року не є підставою вимог
позивача і не входить у предмет
дослідження.

Щодо коштів, які перераховані
відповідачем і отримані позивачем
згідно платіжних доручень №2 від 30.01.13
року в розмірі 7853,78 грн., №6 від 30.01.13року
в сумі 14362,95 грн, №7 від 26.03.13 року в сумі
11937,86 грн, №236 від 08.10.13 року на суму 24776,34
грн., то ці кошти зараховані позивачем
в рахунок боргу згідно договору №138 від
15.10.2012 року , який не є предметом
заявлених позивачем вимог і не
підлягає дослідженню у даній справі
.Крім того, у призначеннях платежів по
перелічених платіжних документах
відсутнє посилання на договір №138 від 3
січня 2008 року, крім того оплачувались
рахунки, які виписані на оплату
спожитої теплової енергії в період дії
договору від 15 жовтня 2012 року, відтак
підстав для зарахування зазначених
коштів в погашення боргу за договором
№138 від 3 січня 2008 року суд не вбачає.

У відповідності до ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов»язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права
та обов»язки. Підставапми виникнення
цивільних прав та обов»язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання є
правовідношенням, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші), чи
утриматися від виконання певних дій, а
інша сторона має право вимагати
виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином, згідно із умовами договору та
вимогами Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що зазвичай
ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає
недопустимість відмови від виконання
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зважаючи на викладене та відповідно
до розрахунків позивача (доданих до
заяви про зменшення розміру позовних
вимог) задоволенню підлягають вимоги
про стягнення з відповідача 3% річних в
сумі 2932,17 грн. та 3018,50 грн. інфляційних
втрат.

Згідно п.7.2.3 умов договору, сторони
передбачили, що у разі несвоєчасного
виконання розрахунків за теплову
енергію, Покупець зобов'язується
сплатити пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, за кожен день прострочення.
Згідно розрахунку пені до заявим про
зменшення розміру позовних вимог,
Відповідачу нараховано пеню у розмірі
4493,73 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 Цивільного
кодексу України, ст. 230 Господарського
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Перевіривши правильність проведеного
розрахунку, суд встановив, що
правомірними є вимоги про стягнення
нарахованої пені.

Доводи відповідача про те, що станом на
час розгляду справи по суті у нього
відсутня заборгованість перед
позивачем за поставлену теплову
енергію по договору №138 від 3 січня 2008
року та посилання на долучені платіжні
документи, по яких перерахування
коштів мало місце вже в той час, коли
справа перебувала на новому розгляді,
не підтверджується цими платіжними
документами, оскільки посилання у
«призначеннях платежів» на рахунки,
договори стосуються інших
господарських операцій, які виникли
між сторонами з договору №138 від 15.10.2012
року і не входять у предмет дослідження
у даній справі.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Позовні вимоги, розмір яких зменшено
заявою від 06.02.2014 року №ю/148 ( вх..№610/14
від 07.02.2014р) підлягають до задоволення
повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України на
відповідача покладаються судові
витрати ( а саме - 2256,71 грн. судового
збору).

В порядку , передбаченому ст.7 Закону
України «Про судовий збір», після
набрання рішенням законної сили
підлягає поверненню позивачу з
держбюджету України 459,72 грн. зайво
сплаченого судового збору.

Керуючисьст..ст.1,2,12,32,33,34,36,43,49,75,82,84,85,116
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ :

1.Позовні вимоги , розмір яких зменшений
заявою від 06.02.2014р. №ю/148 (вх..№610/14 від
07.02.14р) задоволити повністю.

2. Стягнути зі Славської селищної ради
(82660, Львівська область, смт.Славське,
вул.Івасюка,10, ідентифікаційний код
23968514) на користь Комунального
підприємства «Стрийтеплоенерго» (82400,
Львівська область, м.Стрий,
вул..Новаківського,9, ідентифікаційний
код 05432684) 112 835,08 грн. заборгованості ( у
тому числі : 102 390,68 грн. основного боргу,
3018,50 грн. інфляційних втрат, 2932,17 грн. - 3%
річних, 4493,73 грн. пені) а також 2256,71 грн.
судового збору.

3.Наказ видати відповідно до ст..116 ГПК
України.

4.В порядку, передбаченому ст.7 Закону
України «Про судовий збір» після
набрання рішенням законної сили
повернути з держбюджету України
позивачу 459,72 грн. зайво сплаченого
судового збору.

В засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини прийнятого
рішення. Повний текст рішення, із
врахуванням вихідних днів 15.02.14р. та
16.02.2014р., складено 17.02.2014р.

Головуючий суддя
Кітаєва С.Б.

Суддя
Сухович Ю.О.

Суддя
Петрашко М.М.