КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. Справа№ 925/1350/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

за участю представників

від позивача: Смілянець В.Д. -
дов. №33-010/1945 від 31.12.2013

від відповідача: Амелін С.О. -
керівник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Університету
банківської справи Національного
банку

України в особі
Черкаського інституту банківської

справи

на рішення господарського суду
Черкаської області

від 06.11.2013 (суддя
Єфіменко В.В.)

у справі №925/1350/13

за позовом Університету
банківської справи Національного
банку

України в особі
Черкаського інституту банківської
справи

до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Струмок -
97"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Черкаської області були передані
позовні вимоги Університету
банківської справи Національного
банку України в особі Черкаського
інституту банківської справи (надалі -
позивач) про стягнення із Товариства з
обмеженою відповідальністю „Струмок -
97" (надалі - відповідач) 73154,40 грн.
зайвосплачених коштів при закупівлі
апаратури електрозв?язку та за
виконанні роботи по її встановленню та
прокладенню і монтажу оптичного каналу
передачі даних за договором №1933 від
11.10.2011 року.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 06.11.2013 у справі
№925/1350/13 у задоволені позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Черкаської області від 06.11.2013 у справі
№925/1350/13 та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначає, що місцевий
господарський суд при приймаючи
рішення неповно з'ясував всі обставини,
які мають значення для справи. Зокрема
апелянт стверджує, що відповідач склав
локальний кошторис без урахування
вимог Правил визначення вартості
будівництва, що здійснюється на
території України, (ДБН Д. 1.1-1-2000) від
27.08.2000 №174, застосувавши на свій розсуд
діючі ціни у відповідній галузі
виробництва. Крім того, скаржник
зазначає, що у матеріалах справи
відсутні документальні докази
фактичного проведення відповідачем
робіт у вечірній та нічний час, а також
вказує на те, що відповідачем до
договірної ціни та до акту приймання
виконаних будівельних робіт
безпідставно включено витрати на
перевезення працівників автомобільним
транспортом. При цьому на думку
позивача необхідність витрат на
перевезення працівників автомобільним
транспортом документально не
підтверджена. Апелянт також стверджує,
що листом №07 від 12.04.2013 відповідач
визнав претензійні вимоги і гарантував
позивачу повернути зайво сплачені
кошти протягом 3-х місяців.

Відповідач проти задоволення
апеляційної скарги заперечує, вважає
рішення суду законним та обґрунтованим
і просить залишити його без змін.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Як встановлено місцевим господарським
судом, 04.04.2011 Комітет з конкурсних
торгів Черкаського інституту
банківської справи Університету
банківської справи Національного
банку України затвердив документацію
конкурсних торгів на закупівлю
апаратури електрозв?язку. 25.07.2011 в
державному офіційному виданні з питань
державних закупівель було оприлюднено
відповідне оголошення №120372 („Вісник
державних закупівель" №88 (534)). 09.09.2011 за
результатами розгляду та оцінки
конкурсних пропозицій учасників,
Комітет з конкурсних торгів
Черкаського інституту банківської
справи Університету банківської
справи Національного банку України
прийшов до висновку, що за результатами
проведення оцінки найбільш економічно
вигідною визнано пропозицію
конкурсних торгів Товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)
„Струмок-97", що зафіксовано у протоколі
№141-11 від 09.09.2011, оригінал якого було
досліджено судом першої інстанції у
судовому засіданні. Ціна, яку
запропонував відповідач - 597583,40 грн., а
термін виконання робіт 60 днів. Вказана
ціна також відображена у повідомлені
про акцепт пропозиції конкурсних
торгів або цінової пропозиції.
Результати конкурсу ніким не
оспорювались.

16.09.2011 повідомлення про акцент
пропозиції конкурсних торгів
опубліковано за №165617 у „Віснику
державних закупівель" №111 (557).

Вказані обставини представниками
сторін у суді апеляційної інстанції не
заперечувались.

11.10.2011 року між позивачем та
відповідачем укладено договір про
закупівлю товарів за державні кошти
№1933 та додаток №1 до договору, з
переліком робіт та обладнання. За
умовами договору відповідач
зобов'язався здійснити постачання
обладнання та виконати роботи по
організації оптичного каналу передачі
даних між обласним управлінням
Національного банку України в
Черкаській області (м.Черкаси, вул.
О.Дашкевича, 23) та Черкаським
інститутом банківської справи УАБС НБУ
(м. Черкаси, вул. Енгельса, 164), а
відповідач - прийняти та оплатити
обладнання та роботи, згідно акту
прийому-передачі.

Додатками до договору сторони узгодили
локальний кошторис та договірну ціну.

Пунктом 3.1 договору визначено, що ціна
договору становить 597583,40 грн., у тому
числі ПДВ 99597,23 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
з метою виконання договору №1933
відповідач отримав в ПАТ „Укртелеком"
технічні умови №04-01/16-159 від 30 серпня 2011
року. На підставі отриманих технічних
умов відповідач замовив робочий проект
№52-11-ПЗ „Волоконно-оптичної лінії
зв?язку" та в подальшому погодив його в
ПАТ „Укртелеком". Відповідно до
робочого проекту прокладення
оптичного каналу передачі даних
проводилось в кабельних каналах, які
належать ПАТ „Укртелеком". При цьому
роботи проводилось при діючих мережах,
котрі також розміщені в кабельних
каналах в тому числі і в нічний час.

01.12.2011 сторонами підписано акт
приймання-передачі апаратури
електрозв'язку, на загальну суму 215010,00
грн.

07.12.2011 сторони підписали акт приймання
виконаних будівельних робіт №1 за
грудень 2011 року та довідку про вартість
виконаних будівельних робіт на
загальну суму 382573,40 грн.

Зауважень щодо якості виконаних робіт
позивачем заявлено не було.

З урахуванням вищевикладеного суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що вартість робіт не
перевищила ціни договору (215010+382573,40 =
597583,40).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до відповідача із
листом №04-004/1384 від 30.10.2012 з вимогою про
повернення коштів, у зв'язку з
перевищенням вартості робіт.

23.11.2012 року відповідач направив на
адресу позивача лист №38 з поясненнями
щодо вартості виконаних робіт,
направив наказ про затвердження
штатного розпису, штатний розпис ТОВ
„Струмок-97" та розрахунок
загальновиробничих витрат.

19.12.2012 року позивачем на адресу
відповідача направлено лист-вимогу
№33-004/1647 щодо повернення зайво
сплачених коштів в сумі 73154,40 грн.

У відповідь на вказану вимогу позивача
відповідач своїм листом №42 від 26.12.2012
надав пояснення щодо виконання робіт,
їх вартості, нарахування заробітної
плати та необхідності проведення робіт
у нічний час.

Відповідно до частини 1 статті 626
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Згідно ст. 628 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті ст. 632 ЦК
України у випадках, встановлених
законом, застосовуються ціни (тарифи,
ставки тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Факт виконання робіт у нічний час
позивач у суді першої інстанції не
заперечував, що підтверджується
змістом протоколу судового засідання
від 22.10.2013 року.

Місцевим господарським судом
встановлено, що ціна договору
відповідає вартості пропозиції
конкурсних торгів ТОВ „Струмок-97", яку
прийняв позивач.

Умови договору щодо виконання робіт та
передачі обладнання були виконанні
відповідачем та прийняті позивачем без
зауважень, про що свідчать акт
приймання-передачі апаратури
електрозв'язку від 01.12.2011 та акт
приймання виконаних будівельних робіт
№1 за грудень 2011 року від 07.12.2011 року.

Частиною 3 статті 632 ЦК України
визначено, що зміна ціни в договорі
після його виконання не допускається.

Таким чином, з урахуванням факту
виконання відповідачем та прийняття
без зауважень позивачем передбачених
договором робіт та обладнання, зміна їх
вартості, що за своєю суттю є зміною
ціни договору, що є неприпустимим в
силу положень ч.3 ст. 632 ЦК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
матеріали справи не містять доказів
визнання недійсним укладеного між
сторонами договору, а також доказів
оспорювання позивачем у судовому
порядку вказаного правочину у частині
вартості робіт та обладнання (ціни
договору).

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком місцевого
господарського суду про те, що не
вносячи змін до договору у
встановленому порядку позивач,
заявленими позовними вимогами,
всупереч положень цивільного
законодавства, намагається зменшити
ціну договору, та по суті змінити
істотні умови договору.

Крім того, аналізуючи вимоги позивача,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку, що вони
стосуються лише складових частин
конкурсної пропозиції відповідача і не
виходять за межі її вартості - 597583,40
грн., а тому оскільки укладення
договору здійснювалось за
результатами процедури відкритих
торгів, то позивач, як їх організатор,
мав право і можливість внести до
оголошення про проведення процедури
закупівлі або виключити з нього
відповідні складові вартості робіт, не
відповідністю яких нормам Правил
визначення вартості будівництва, що
здійснюється на території України, він
обґрунтовує позов.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що заявляючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача 73154,40 грн. зайво
сплачених коштів позивач до матеріалів
справи не надав належних та допустимих
доказів (платіжних доручень,
банківських виписок тощо) на
підтвердження перерахування вказаних
коштів на рахунок відповідача.

Таким чином, судом першої інстанції
правомірно відмовлено у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі та, при
цьому, вичерпно спростовано доводи
позивача, якими останній також
обґрунтовує доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на лист №07 від
12.04.2013, у якому відповідач за
твердженням позивача визнав
претензійні вимоги і гарантував
позивачу повернути зайво сплачені
кошти, колегією суддів відхиляються,
оскільки із змісту вказаного листа не
можливо встановити яку саме претензію
розглянуто відповідачем та повернення
яких коштів він гарантує. У суді
апеляційної інстанції представник
відповідача заперечував факт надання
ним згоди на повернення коштів, сплату
яких вимагає позивач.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Університету банківської
справи Національного банку України в
особі Черкаського інституту
банківської справи задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду Черкаської області від 06.11.2013 у
справі №925/1350/13 має бути залишене без
змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Університету
банківської справи Національного
банку України в особі Черкаського
інституту банківської справи залишити
без задоволення, а рішення
господарського суду Черкаської
області від 06.11.2013 у справі №925/1350/13
залишити без змін.

Матеріали справи №925/1350/13 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
М.М. Новіков

Судді
Л.П. Зубець

А.І. Мартюк