ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Справа № 911/20/04/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого,
(доповідач) Нєсвєтової Н.М., Студенця
В.І.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуФізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 на
постанову та на рішенняКиївського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 року господарського суду
Київської області від 20.05.2013 рокуу
справі господарського судуКиївської
областіза позовомПублічного
акціонерного товариства "АЕК
Київобленерго" доФізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 простягнення 12 370,75
грн. в засіданні взяли участь
представники:

- позивача:не з"явився,-
відповідача:ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "АЕК Київобленерго"
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про
стягнення (з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 20.05.2013
року) 12370,75 грн. заборгованості за
спожиту електричну енергію за
договором №886 від 02.11.2007 року.

Рішенням господарського суду
Київської області від 20.05.2013 року позов
задоволено. Стягнуто з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
"АЕК Київобленерго" 12370,75 грн.
заборгованості та 1720,50 грн. судового
збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року
рішення місцевого господарського суду
від 20.05.2013 року залишено без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові рішення мотивовані
обгрунтованістю та доведеністю
позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій
просить постанову Київського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 року та рішення господарського
суду Київської області від 20.05.2013 року
скасувати і прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що судами
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до прийняття незаконних
судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 02.11.2007 року між ПАТ "АЕС
Київобленерго" (постачальник) та ФОП
ОСОБА_4 (споживач) був укладений договір
про постачання електричної енергії
№886, відповідно до умов якого
постачальник продає електричну
енергію споживачу, а споживач оплачує
постачальнику вартість використаної
(купленої) ним електричної енергії та
здійснює інші платежі за умовами цього
договору.

Пунктом 2.3.3 договору на споживача
покладено обов"язок оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатку № 4
"Порядок розрахунків за активну
електроенергію" та додатку №6 "Порядок
зняття показів розрахункових приладів
обліку електричної енергії та форма
звіту споживача про покази приладів
обліку".

Згідно з п.п.1.1, 1.2 додатку № 4 до
договору №886, розрахунковий період
встановлено споживачу з 10 числа
календарного місяця до 10 числа
наступного місяця. Обсяг спожитої
електричної енергії за період між
датами зняття показів засобів обліку
розкладається пропорційно до
тривалості дії протягом
розрахункового періоду кожного з
тарифів. Величина коштів, які має
сплатити споживач, визначається як
сума добутків тарифів на відповідний
їм обсяг електричної енергії.

Позивачем, з метою визначення обсягу
спожитої ним електричної енергії за
договором №886, встановлено ФОП ОСОБА_4
розрахунковий прилад обліку
електролічильник типу СОЕ 5020Н №0143048 з
початковими показами 000295.

Згідно з п.3.33 Правил користування
електричної енергії,
електропередавальна організація
(постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом) не рідше одного
разу на шість місяців має здійснювати
контрольний огляд засобу обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 10.06.2011 року
представниками ПАТ "АЕС Київобленерго"
в присутності ФОП ОСОБА_4 було
проведено контрольний огляд засобів
обліку електричної енергії
відповідача і знято показання з
лічильника СОЕ 5020Н №0143048, а саме 069350,
про що було складено відповідний акт
контрольного обліку засобів обліку
електричної енергії, який підписаний
відповідачем без зауважень (а.с. 230).

При цьому, ФОП ОСОБА_4 був поданий
позивачу бланк показів лічильника
спожитої електричної енергії за
травень 2011 рік із даними 051388.

Відповідно до пункту 9 додатку № 6 до
договору № 886, у випадку коли
постачальник зняв покази
електролічильників, які відрізняються
від наданих споживачем, обсяги
спожитої електроенергії
розраховуються за показами знятим
постачальником.

За вказаних обставин, позивачем було
визначено, що вартість спожитої ФОП
ОСОБА_4 електричної енергії за травень
2011 року за даними, встановленими
позивачем в результаті контрольного
огляду лічильника та зафіксовано в
Акті від 10.06.2011 року складає 17837,10 грн.

20.06.2011 року відповідачу було вручено
корінець попередження №, в якому
зазначалось, що за ФОП ОСОБА_4 рахується
заборгованість у розмірі 17883,61 грн. і у
разі не сплати її до 29.06.2011 року та
авансового платежу у розмірі 5088,80 грн.
споживач на підставі п.7.5 Правил буде
відключений від електропостачання.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у зв"язку з несплатою
відповідачем вартості спожитої ним
електричної енергії у вказаний в
повідомленні строк, позивачем 29.06.2011
року було відключено електролічильник
споживача та в присутності споживача,
складений акт контрольного огляду
лічильника із зазначенням його
показників - 069350.

ПАТ "АЕК Київобленерго" 05.04.2012 року
надіслало ФОП ОСОБА_4 претензію №73 із
вимогою сплатити 19737,37 грн., з яких 17837,10
грн. заборгованість за активну
електричну енергію та 1900,24 грн. пені.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відповідач лише частково оплатив
вартість спожитої ним електричної
енергії у сумі 5500,00 грн., колегія суддів
погоджується з висновками попередніх
інстанцій про наявність правових
підстав для стягнення з відповідача
12370,75 грн. заборгованості за спожиту
електричну енергію.

Відповідно до приписів ст. 1117 ГПК
України, переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи зазначене, оскаржувані
рішення є такими, що прийняті на
підставі повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, судова колегія не вбачає
підстав для їх зміни чи скасування.

Щодо доводів, викладених у касаційній
скарзі, то вони не приймаються судом до
уваги, оскільки не спростовують
висновків суду, покладених в основу
оскаржуваних судових рішень, а лише
зводяться до переоцінки досліджених
судами доказів та встановлених
обставин справи, що не віднесено до
компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року та
рішення господарського суду Київської
області від 20.05.2013 року у справі №
911/20/04/13-г залишити без змін.

Головуючий, суддя
М.М.Черкащенко

Судді
Н.М.Нєсвєтова

В.І.Студенець