РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
Справа № 903/1148/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді Дужич
С.П. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Матвійчук Т.М. (довіреність
№18 від 07.08.2013 року)

відповідача: Романова Н.Л. (довіреність
№б/н від 25.10.2013 року)

від органу прокуратури: Сандер Л.М.
(посвідчення №001252 від 22.08.2012 року)

третьої особи 1: не з'явився

третьої особи 2: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Прокуратури Волинської області на
рішення господарського суду
Волинської області від 13.01.2014 року у
справі № 903/1148/13 (суддя Черняк Л.О.)

за позовом Волинського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у Волинській
області

до Державного підприємства "Цуманське
лісове господарство"

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:

1) Берестянська сільська рада

2) Головне управління Державної
казначейської служби у Волинській
області

про стягнення 108 637, 05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Волинської області від 13 січня 2014 року
у справі №903/1148/13 в позові Волинського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері (43025, м.Луцьк,
вул. Винниченка, 15) в інтересах держави
в особі Державної екологічної
інспекції у Волинській області (43000,
м.Луцьк, вул.Бандери, 20) (надалі -
позивач) до Державного підприємства
"Цуманське лісове господарство" (45233,
вул.Жовтнева, 124, смт. Цумань,
Ківерцівський р-н, Волинська обл.)
(надалі - відповідач) за участю третіх
осіб, які не заявлють самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача:
Берестянська сільська рада (45215,
с.Берестяне, вул.Перемоги, 5), Головне
управління Державної казначейської
служби у Волинській області (43021,
м.Луцьк, вул.Стрілецька, 4а) про
стягнення 108637,50 грн. заподіяних державі
збитків відмовлено /а.с.105-108/. Вказане
рішення обґрунтовано тим, що
поліпшення якісного складу лісів, до
заходів здіснення якого відноситься
виконання санітарно-оздоровчих
заходів за спеціальним законодавством,
не належить до спеціального
використання лісових ресурсів.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, Заступник
прокурора Волинської області
звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Волинської області від 13.01.2014 року у
справі №903/1148/13 скасувати та прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволити у повному обсязі /а.с. 117-123/.
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт
посилається на порушення
господарським судом Волинської
області норм матеріального права, а
також на невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого суду,
обставинам справи. Зокрема, апелянт
зазначає, що заготівля деревини в межах
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду є
спеціальним використанням природних
ресурсів у межах територій та об'єктів
природно-заповідного фонду, яке
відповідно до статті 9-1 Закону «Про
природно-заповідний фонд України»
здійснюється в межах ліміту,
затвердженого центральним органом
виконавчої влади в галузі охорони
навколишнього природного середовища
(Мінприроди), та на підставі дозволу, що
видається територіальним органом
центрального органу виконавчої влади в
галузі охорони навколишнього
природного середовища (Держуправління
охорони навколишнього природного
середовища у Волинській області).
Положенням про ландшафтний заказник
загальнодержавного значення «Кормин»,
затверджений Міністерством охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України 10.03.1995 року,
передбачено, що усі роботи в заказнику
здійснюються з дозволу Держуправління
Мінприроди України в межах лімітів,
встановлених Мінприроди України, тобто
в такому ж порядку як це передбачено
статтею 9-1 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України».
Крім того, згідно охоронного
зобов'язання №11 від 20.02.1995 року,
наданого ДП «Цуманське ЛГ», на
території ландшафтного заказника
загальнодержавного значення свою
господарську, рекреаційну та іншу
діяльність природокористувач
(землевласник) зобов'язується
здійснювати у межах встановленого
ліміту, у відповідності з дозволом на
спецкористуванння, виданим в
установленому порядку. У статті 26
Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
зазначено, що власники або користувачі
земельних ділянок, водних та інших
природних об'єктів, оголошених
заказником, беруть на себе зобов'язання
щодо забезпечення режиму їх охорони та
збереження. Отже, такі дозволи мають
видаватися, а ліміти встановлюватися у
визначеному законодавством порядку.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 04 лютого 2014
року апеляційну скаргу Заступника
прокурора Волинської області прийнято
до провадження та призначено дату
судового засідання на 19 лютого 2014 року
/а.с. 115-116/.

Від Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області надійшли письмові
пояснення від 10.02.2014 року №15-09/160-1088.
Зокрема, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача у письмових поясненнях
зазначила, що статтею 11 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» встановлено, що джерелами
формування спеціального фонду
Державного бюджету України на 2014 рік у
частині доходів є надходження,
визначені частиною 3 статті 29
Бюджетного кодексу України. Відповідно
до частини 3 статті 29 Бюджетного
кодексу України, джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів є, зокрема, 30
відсотків грошових стягнень за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища внаслідок господарської та
іншої діяльності. Згідно пункту 7
частини 2 статті 69 Бюджетного кодексу
України, до надходжень спеціального
фонду місцевих бюджетів належать,
зокрема, 70 відсотків грошових стягнень
за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності /а.с. 142/.

ДП "Цуманське лісове господарство"
своїм правом, передбаченим статтею 96
ГПК України, не скористалося, відзиву
на апеляційну скаргу не надало. В
судовому засіданні представник
відповідача проти апеляційної скарги
заперечив, вважає рішення місцевого
господарського суду законним та
обґрунтованим, а тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлені належним чином /а.с.132,134/.
Головним управлінням Державної
казначейської служби України у
Волинській області було подано
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника /а.с.140/.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги за відсутності представників
третіх осіб за наявними у справі
матеріалами, у відповідності до вимог
статті 101 ГПК України.

Крім того, пунктом 6 ухвали
Рівненського апеляційного
господарського суду від 04 лютого 2014
року явка представників сторін
визначалась на їх розсуд.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
позивача, відповідача та представника
прокуратури, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, вважає, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, рішення місцевого
господарського суду - залишити без
змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
згідно акту від 03.06.2013 року державної
екологічної інспекції у Волинській
області "Позапланової перевірки
дотримання природоохоронного
законодавства при збереженні
природно-заповідних об'єктів і
територій загальнодержавного значення
під час здійснення спеціального
використання природних ресурсів ДП
"Цуманське лісове господарство" 2012 року
на території ландшафтного заказника
загальнодержавного значення "Кормин",
утвореного відповідно до Указу
Президента України від 10.12.1994 року №750/94
на площі 549 га, проведено
санітарно-оздоровчі заходи (рубку
дерев), а саме: вибірково санітарна
рубка у кв.35 вид.33 пл.2,6 га, причому
зрубано 121 сироростуче дерево та 67
сухостійних дерев; вибірково - у кв.44
вид.35 пл.3,2 га зрубано 29 сироростучих
дерев та 5 сухостійних дерев; при
очистці лісу від захаращеності у кв.15
вид.36, 37 пл.3, 6 зрубано 69 сироростучих
дерев та 53 сухостійних дерев; під час
іншої господарської рубки у кв.25 вид.14
пл. 0,1 га зрубано 85 сироростучих дерев
та 4 сухостійних дерева.

В акті зазначено, що вищевказані рубки
проведені без дотримання статті 9-1
Закону України "Про
природно-заповідний фонд" та
Інструкції про порядок установлення
лімітів на використання природних
ресурсів у межах територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 24.01.2008 року №27, а
саме: без наявного затвердження в
установленому порядку ліміту та
дозволу виданого Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища у Волинській
області. Сума завданої шкоди
навколишньому середовищу становить
108637,50 грн. /а.с. 12-13/.

У польових перелікових відомостях від
26.04.2013 року /а.с. 14-22/ зазначено породу
дерев, їх технічну придатність, діаметр
пня в корі, см., діаметр.

Згідно розрахунку проведеного у
відповідності до додатку №1 до
постанови КМУ від 21.04.1998 року №521 та
польових перелікових відомостей від
26.04.2013 року: розмір шкоди, заподіяної
внаслідок проведення господарської
рубки (розширення дороги) 2012 року в кв.25,
вид.14 в межах території ландшафтного
заказника загальнодержавного значення
"Кормин" без ліміту на використання
природних ресурсів у межах територій
та об'єктів природно-заповідного фонду
та без дозволів, що видаються органом
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища,
складає 6030,50грн. /а.с. 23/; розмір шкоди,
заподіяної внаслідок проведення
очистки лісу від захаращення в кв.29, вид
32, пл.4,1 га. складає 17840,50 грн. /а.с. 24/;
шкода заподіяна очисткою лісу від
захаращення в кв.15, вид. 36, 37, пл.3,6 га.,
складає 23998,00 грн. /а.с.25/; розмір шкоди
внаслідок проведення вибірково
санітарної рубки в кв.44, вид. 35, пл.3,2 га,
та в кв.35, вид.33, пл.2,6 га складає
відповідно 26431,50 грн. та 34337,00 грн. /а.с.26,
27/.

10 березня 1995 року Міністром охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України затверджено
Положення про ландшафтний заказник
загальнодержавного значення "Кормин"
Ківерцівського району Волинської
області. Заказник, загальною площею 549
га., розташований на території
Цуманського держлісгоспу
лісогосподарського об'єднання
"Волиньліс", у Берестянському
лісництві, кв.2, 4, 7, 12, 15, 10, 25, 29, 35, 36, 43, 44, 52
(п.1.2 Положення). Територія, що оголошена
заказником, не вилучається із
землекористування Цуманського
держлісгоспу, який здійснює на ній свою
діяльність у відповідності з цим
положенням та іншими нормативними
документами, несе відповідальність за
належне дотримання встановленого
заповідного режиму /а.с. 29-30/.

Копії лісорубних квитків серії 02 ЛКБ
від 10.07.2012 року (№384867), від 15.03.2012 року
(№384784 та №387785), від 27.01.2012 року (№343848 та
№384741) підтверджують те, що дозволені
ними рубки мали бути проведені з
санітарно-оздоровчою метою /а.с. 40, 42, 37,
46/.

Приписами статті 9-1 Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
(Закон доповнено статтею 9-1 згідно із
Законом України від 21.01.2010 року №1826-VI,
який набрав чинності 16.02.2010 року)
врегульовано порядок здійснення
спеціального використання природних
ресурсів у межах територій та об'єктів
природно-заповідного фонду. При цьому
встановлено, що спеціальне
використання природних ресурсів у
межах територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
здійснюється в межах ліміту та на
підставі дозволу на спеціальне
використання природних ресурсів.
Визначено порядок встановлення
відповідних лімітів та надання
дозволів, необхідних для спеціального
використання природних ресурсів на
таких територіях, процедуру анулювання
виданих дозволів, підстави для цього,
інші питання. Передбачено, що
здійснення господарської та іншої
діяльності в межах таких територій та
об'єктів за декларативним принципом
заборонено. Виконання повноважень із
затвердження таких лімітів та надання
дозволів покладено на спеціально
уповноважені органи виконавчої влади у
сфері охорони навколишнього
природного середовища з урахуванням
поділу територій та об'єктів
природно-заповідного фонду на такі, що
мають загальнодержавне та такі, що
мають місцеве значення.

Передбачено, що порядок видачі
дозволів на спеціальне використання
природних ресурсів і встановлення
лімітів на використання природних
ресурсів у межах територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 38 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» в порядку спеціального
використання природних ресурсів
громадянам, підприємствам, установам і
організаціям надаються у володіння,
користування або оренду природні
ресурси на підставі спеціальних
дозволів, зареєстрованих у
встановленому порядку, за плату для
здійснення виробничої та іншої
діяльності, а у випадках, передбачених
законодавством України , - на пільгових
умовах.

Таким чином, йдеться про механізм
забезпечення реалізації інтересу
відповідних суб'єктів господарювання у
використанні для здійснення їх
виробничої та іншої діяльності певних
природних ресурсів, які до того ж не
перебувають у їх володінні,
користуванні або оренді. При цьому
задоволення інтересів суб'єктів
господарювання, як правило, передбачає
вилучення природних ресурсів саме для
його потреб з навколишнього природного
середовища.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 10.08.1992 року №459 (з наступними
змінами) затверджено порядок видачі
дозволів на спеціальне використання
природних ресурсів та встановлення
лімітів використання природних
ресурсів загальнодержавного значення.
Видача дозволів на спеціальне
використання природних ресурсів та
встановлення лімітів на використання
природних ресурсів в межах територій
та об'єктів природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення
здійснюється органами Мінекоресурсів
(зараз - Мінприроди), Кабінетом
Міністрів України, також визначено, що
встановлений цим актом порядок видачі
дозволів на спеціальне використання
природних ресурсів не поширюється на
лісові ресурси, а також те, що ліміти на
спеціальне використання лісових
ресурсів встановлюються в порядку,
визначеному Лісовим кодексом України.

Статтею 9-1 Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
визначено види використання територій
та об'єктів природно-заповідного фонду,
а саме: у природоохоронних цілях, у
науково-дослідних, в оздоровчих та
інших рекреаційних цілях, в
освітньо-виховних цілях, для потреб
моніторингу навколишнього природного
середовища. Тобто визначено ті види
використання, які є спеціальними для
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду.

Відповідно до статті 8 цього ж Закону до
основних засобів збереження територій
та об'єктів природно-заповідного фонду
віднесено: встановлення заповідного
режиму, додержання вимог щодо охорони
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду під час
здійснення господарської,
управлінської та іншої діяльності,
розробки проектної та
проектно-планувальної документації,
землевпорядкування,
лісовпорядкування, здійснення
державного та громадського контролю.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком зробленим
судом першої інстанції про те, що
Положенням про ландшафтний заказник
загальнодержавного значення "Кормин"
передбачено, що територія оголошена
заказником, не вилучається із
землекористування Цуманського
держлісгоспу, який здійснює на ній свою
діяльність у відповідності з цим
Положенням та іншими нормативними
документами, несе відповідальність за
належне дотримання встановленого
заповідного режиму, а отже - належне
утримання та збереження заповідних
лісових та інших природних комплексів
та об'єктів. При цьому, дане Положення
не передбачає заборону здійснення в
межах заказника більшості
лісогосподарських заходів (заборонено
лише рубки головного користування та
підсочку, пункти 4 та 11). Передбачено
також, що усі роботи в заказнику
здійснюються з дозволу Держуправління
Мінприроди України в межах лімітів,
встановлених Мінприроди України. Отже,
такі дозволи мають видаватись, а ліміти
встановлюватись лише в порядку,
встановленому законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2007 року №761 "Про врегулювання
питань щодо спеціального використання
лісових ресурсів" (з наступними
змінами) з урахуванням вимог Лісового
кодексу України та інших актів
законодавства затверджено Порядок
спеціального використання лісових
ресурсів та Порядок видачі спеціальних
дозволів на використання лісових
ресурсів.

Порядком спеціального використання
лісових ресурсів (надалі - Порядок)
передбачено можливість здійснення
спеціального використання лісових
ресурсів лише шляхом заготівлі
деревини під час проведення рубок
головного користування, другорядних
лісових матеріалів, побічних лісових
користувань та використання корисних
властивостей лісів (п.1), передбачено
погодження численних питань при
здійсненні спеціального використання
лісових ресурсів з Мінприродою (п.2, 10, 12,
24, 40, 41, 49, 51, 65).

Порядком передбачено, що лісорубний
або лісовий квиток і є спеціальним
дозволом на використання лісових
ресурсів (п.1).

Лісорубний квиток видається органом
виконавчої влади з питань лісового
господарства Автономної Республіки
Крим, територіальними органами
Держлісагентства на заготівлю
деревини під час проведення рубок
головного користування на підставі
затвердженої в установленому порядку
розрахункової лісосіки. Спеціальний
дозвіл на інші види спеціального
використання лісових ресурсів
видається власниками лісів або
постійними лісокористувачами (стаття
69).

Відповідно до частини 4 статті 70
Лісового кодексу деревина
заготовляється також під час
здійснення лісогосподарських заходів,
не пов'язаних з використанням лісових
ресурсів (поліпшення якісного складу
лісів) та під час проведення інших
заходів. Відтак, місцевий
господарський суд прийшов до
правильного висновку, що поліпшення
якісного складу лісів, до заходів
здійснення якого відноситься і
виконання санітарно-оздоровчих
заходів за спеціальним законодавством,
не належить до спеціального
використання лісових ресурсів.

Пунктами 2, 4 Санітарних правил в лісах
України затверджених Постановою КМУ
від 27.07.1995 року №555, передбачено, що
санітарно-оздоровчі заходи є частиною
комплексу профілактичних заходів, які
проводяться лісокористувачами з метою
збереження стійкості насаджень,
запобігання розвиткові паталогічних
процесів у лісі, зменшення шкоди, що
завдається шкідниками, хворобами,
стихійними природними явищами та
техногенними впливами. До
санітарно-оздоровчих заходів
віднесено: вибіркові санітарні рубки;
суцільні рубки; ліквідація
захаращеності; запобігання виникненню
та поширенню осередків шкідників і
хвороб лісу; захист заготовленої
деревини від шкідників та хвороб. Отже,
цілі санітарно-оздоровчих заходів
докорінно відрізняються від цілей
спеціального використання природних,
зокрема й лісових ресурсів.

Відповідно до Правил
санітарно-оздоровчі заходи
проводяться на основі відповідних
планів незалежно від віку насаджень у
лісах усіх груп і категорій
захищеності.

Лісорубні квитки від 10.07.2012 року, 15.03.2012
року, 27.01.2012 року, акти освідчення
заготівельної деревини і місць рубок
від 21.12.2012 року, 29.03.2012 року, 29.11.2012 року,
11.12.2012 року, 18.11.2012 року /а.с. 38-47/ свідчать
про те, що рубка проводилася вибірково
згідно плану санітарно-оздоровчих
заходів на 2012 рік.

На підтвердження наведеного
відповідачем надавалися суду першої
інстанції (в оригіналі) додатки до
плану проведення санітарно-оздоровчих
заходів у лісах природно-заповідного
фонду ДП "Цуманський лісгосп" на 2012 рік.

Вказані лісорубні квитки та акти
освідчення заготівельної деревини і
місць рубок свідчать про те, що ними не
передбачалось надання дозволу на рубки
головного користування лісопродукції,
а було надано дозвіл на вирубування з
метою санітарно-оздоровчих заходів на
2012 рік маси деревини: ділової,
дров'яної, ліквіду із крони.

Встановлення лімітів та видача
дозволів на спеціальне використання
природних ресурсів в межах територій
та об'єктів природно-заповідного фонду
відповідно до статті 9-1 Закону України
"Про природно-заповідний фонд України"
має здійснюватись в порядку,
встановленому КМУ, і лише щодо тих
видів спеціального використання
природних ресурсів, які визначені
статтею 9 цього Закону, відповідно до
статті 38 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
а саме: у природоохоронних цілях; у
науково-дослідних цілях; в оздоровчих
та інших рекреаційних цілях; в
освітньо-виховних цілях; для потреб
моніторингу навколишнього природного
середовища.

Відтак місцевий господарський суд,
аналізуючи зібрані по справі докази,
керуючись чинним законодавством,
оцінюючи здійснення відповідачем
санітарно-захисних заходів на землях
лісогосподарського призначення в
межах територій та об'єктів
природо-заповідного фонду згідно з
відповідними планами, погодженими та
затвердженими в установленому порядку,
без встановлення додатково лімітів та
надання дозволу, відповідно до статті
9-1 Закону України "Про
природно-заповідний фонд України" суд,
прийшов до правильного висновку про
відсутність порушешь з боку
відповідача - ДП "Цуманське лісове
господарство".

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Натомість скаржником не подано судовій
колегії належних та достатніх доказів,
які стали б підставою для скасування
рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути підставою для скасування
рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Волинської області від 13.01.14 р. у справі
№903/1148/13 залишити без змін, апеляційну
скаргу Прокуратури Волинської області
- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 903/1148/13 повернути
господарському суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Дужич С.П.

Суддя
Саврій В.А.