м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
міста Києва у складі судді Чебикіної
С.О., розглянувши справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Київська пересувна механізована
колона - 2» до 1) Приватного підприємства
«Агроплюс-К» та 2) Публічного
акціонерного товариства
«Укрпостачбуд» про визнання недійсним
договору, за участю представників
позивача - Грегуль Н.В., довіреність № 062
від 24.04.2013 року, відповідача 1 -
Дроботенко Ю.О., за довіреністю № 20/12/13
від 02.12.2013 року, довіреність від 04.02.2013
року, відповідача 2- не з'явився,
У грудні 2013 року позивач звернувся до
господарського суду м. Києва з позовом
до відповідачів про визнання недійсним
договору № 1-АП про переведення боргу
від 29.12.2010 року.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 05.12.2013 року порушено провадження у
справі та призначено справу до
розгляду на 22.01.2014 року.
04.02.2014 року через канцелярію
господарського суду м. Києва позивачем
надано заперечення на відзив.
У судовому засіданні 05.02.2014 року
представник відповідача 1) подав
письмові пояснення (відзив на позов),
відповідно до якого заперечував проти
позовних вимог та просив суд відмовити
у задоволенні позову.
Представник відповідача 2 у судове
засідання 05.02.2014 року не з'явився,
відзив на позов не надав, про час і
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином.
Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача 2 не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов за відсутності
представника відповідача 2.
Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 1), дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29 грудня 2010
року між Публічним акціонерним
товариством «Укрпостачбуд»
(відповідачем 2), Публічним акціонерним
товариством «Київська пересувна
механізована колона - 2» (позивачем) та
Приватним підприємством «Агроплюс-К»
(відповідачем 1) було укладено договір
№ 1-АП про переведення боргу, за умовами
якого первісний боржник (відповідач 2)
переводить на нового боржника
(позивача) борг (грошове зобов'язання у
розмірі 543 658,85 грн. в тому числі ПДВ 90
609,81 грн., що виник на підставі: розділу 8
основного договору -1 у розмірі 212 769,51
грн. з ПДВ. Пункту 5 основного договору -
2 у розмірі 330 889,34 грн. (п. 2 договору).
Відповідно до п. 4, п. 5 договору новий
боржник (позивач), підписуючи цей
договір, підтверджує, що йому була
передана вся необхідна інформація
(документація), пов'язана із основним
договором - 1 та основним договором 2,
зокрема і та, що стосується спорів і
суперечностей за основним договором - 1
та основним договором - 2 між первісним
боржником (відповідачем 2) та
кредитором (відповідачем 1). Первісний
боржник (відповідач 2) зобов'язується
компенсувати новому боржнику
(позивачу) суму переведеного боргу в
розмірі 543 658,85грн. в тому числі ПДВ 90 609,81
Предметом даного спору є визнання
недійсним договору № 1-АП про
переведення боргу на тій підставі, що
оспорюваний правочин суперечить актам
цивільного законодавства, а саме
договір між сторонами не укладався у
відповідності до ч. 2-3 ст. 180 ГК України
та ст. 92 ЦК України, оскільки
оспорюваний договір не містить такої
істотної умови, як строк його дії та був
підписаний не керівником відповідача
1), а виконуючим обов'язки директора
У відповідності до вимог ст. 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Судом встановлено, що сторони 25.07.2012
року уклали додаткову угоду №1 до
спірного договору, яка є невід'ємною
частиною цього договору. Відповідно до
п.1.1. цієї угоди новий боржник
зобов'язується сплатити кредитору борг
(грошове зобов'язання) у розмірі 543 658,85
грн., в тому числі ПДВ - 90 609,81 грн., щляхом
безготівкового перерахування на
поточний рахунок кредитора в строк до 30
листопада 2012 року включно з правом
дострокового погашення.
Як вбачається зі спірного договору від
Приватного підприємства «Агроплюс-К»
цей договір укладався і підписувався в
особі виконуючого обов'язки директора
Чуйко Г.Г., що діяв на підставі
довіреності від 29.12.2010 року.
Додаткова угода №1 до спірного
договору від 25.07.2012 року з боку
Приватного підприємства «Агроплюс-К»
була підписана директором цього
підприємства Корецьким О.О.
Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, укладаючи договір № 1-АП
про переведення боргу від 29.12.2010 року,
сторони дотримались встановленої
законом письмової форми договору,
неправомірних дій при укладанні
договору не допустили, договір
підписано повноважними особами.
Будь-яких інших правових підстав та
обставин для визнання договору
недійсним судом не встановлено.
Отже, за заявленими вимогами позивачем
не доведено наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання
правочинів недійсними.
За таких обставин, правові підстави для
задоволення позову відсутні, і тому в
позові слід відмовити.
Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд
Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 10.02.2014р.

Суддя
С.О.Чебикіна