КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. Справа№ 910/15907/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Горох О. М. -
представник за довіреністю № 09/48 від
08.01.2014

від відповідача: Коломоєць Є. А. -
представник за довіреністю № 01/04/14 від
28.01.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Приватного
підприємства
«Форумтрансбізнеспроект»

на рішення господарського
суду міста Києва від 19.11.2013

у справі № 910/15907/13 (суддя
Прокопенко Л. В.)

за позовом Комунального
підприємства «Грушківське»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації

до Приватного
підприємства
«Форумтрансбізнеспроект»

про примусове
укладення договору та стягнення 22 186,69
грн.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
визнати договір № 365-Г про надання
послуг з водо-, теплопостачання,
водовідведення та участь в витратах по
утриманню будинку та прибудинкової
території від 01.07.2012 укладеним з 01.07.2012
на умовах позивача, та стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 22
186,69 грн., яка становить вартість
наданих позивачем відповідачу в період
з липня 2012 року по травень 2013 року
включно комунальних послуг.

08.11.2013 позивачем подано заяву про
зменшення позовних вимог (с.с.119-120), якою
він залишає на розгляд суду позовні
вимоги про стягнення з відповідача
боргу в сумі 22 186,69 грн. без визнання
договору № 365-Г від 01.07.2012 укладеним з
01.07.2012 на умовах позивача.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України, серед
іншого, встановлено право позивача до
прийняття рішення по справі зменшити
розмір позовних вимог.

Враховуючи подану повивачем заяву про
зменшення позовних вимог, фактично,
позов заявлено про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 22
186,69 грн., яка становить вартість
наданих позивачем відповідачу в період
з липня 2012 року по травень 2013 року
включно комунальних послуг. Вимога про
визнання договору № 365-Г про надання
послуг з водо-, теплопостачання,
водовідведення та участь в витратах по
утриманню будинку та прибудинкової
території від 01.07.2012 укладеним з 01.07.2012
на умовах позивача позивачем не
заявлена.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 19.11.2013, повний текст якого
підписаний 25.11.2013, у справі № 910/15907/13
позов задоволено частково, до
стягнення з відповідача на користь
позивача присуджено 22 186,69 грн.
основного боргу, в решті позовних вимог
відмовлено.

Враховуючи, що згідно з поданою
позивачем заявою про зменшення
позовних вимог вимога про стягнення 22
186,69 грн. є єдиною заявленою позивачем
вимогою, а також те, що в мотивувальній
частині рішення судом першої інстанції
не зазначено, у задоволенні якої саме
частини позову і з яких підстав
відмовляється, зазначення судом першої
інстанції в резолютивній частині
рішення про відмову в решті позову
колегія суддів визнає помилковим.

Отже, колегія суддів виходить з того,
що, фактично, рішенням господарського
суду міста Києва від 19.11.2013 у справі №
910/15907/13 позов задоволено повністю, в
сумі 22 186,19 грн.

Рішення суду першої інстанцій в
частині задоволення позовних вимог
ґрунтується на тому, що матеріалами
справи належним чином доведений факти
надання позивачем відповідачу в період
з липня 2012 року по травень 2013 року
включно комунальних послуг на заявлену
до стягнення суму та обов'язок
відповідача оплатити вказані послуги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Приватне підприємство
«Форумтрансбізнеспроект» звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 19.11.2013 по справі № 910/15907/13 та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що спірне рішення є
необґрунтованим та підлягає
скасуванню, посилаючись на те, що,
виходячи з приписів ст. 530 ЦК України,
при визначенні строку виконання
позадоговірного обов'язку, до яких
відноситься й обов'язок сплатити
позивачу вартість спірних послуг, слід
виходити з наявності відповідної
вимоги сплатити спірні кошти, лише
після пред'явлення якої вказаний
обов'язок є простроченим, в той час як
зазначених обставин судом першої
інстанції досліджено не було.

Ухвалою від 16.01.2014 колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду в складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Баранець О. М., Пашкіна С. А. відновлено
строк подання апеляційної скарги,
апеляційну скаргу Приватного
підприємства
«Форумтрансбізнеспроект» прийнято до
розгляду та порушене апеляційне
провадження.

Під час розгляду справи представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав в повному обсязі,
представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечив та просив залишити її без
задоволення, а оспорюване рішення суду
першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної
скарги, матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, з
урахуванням правил ст. ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила таке.

Як слідує з матеріалів справи, в період
з 01.04.2008 по 31.03.2012 позивач на підставі
укладеного між сторонами договору №
42-Г про надання послуг з водо-,
теплопостачання, водовідведення та
участь в витратах по утриманню будинку
та прибудинкової території від 01.04.2008
(а.с.17-18) (далі Договір) надавав
відповідачеві комунальні послуги з
опалення, холодного водопостачання,
експлуатаційних витрат та послуг по
транспортуванню теплової енергії від
джерел теплопостачання до споживача
(відшкодування внутрішньобудинкових
мереж) щодо нежитлового приміщення
загальною площею 679 кв. м.,
розташованого за адресою: м. Київ, вул.
Миколи Василенка, будинок 19 (далі
Приміщення),

Відповідно до п. 5.1 Договору, строк його
дії закінчився 31.03.2012, проте, після
закінчення строку дії Договору позивач
продовжував надавати, а відповідач,
відповідно, споживати вищезгадані
комунальні послуги.

Факт продовження споживання
відповідачем спірних комунальних
послуг після закінчення дії Договору
підтверджується рішенням
господарського суду міста Києва від
11.03.2013 (а.с.133-142), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 21.05.2013 (а.с.165-173),
у справі № 5011-75/9935-2012 за позовом
Комунального підприємства
«Грушківське» Солом'янської районної в
м. Києві ради до Приватного
підприємства
«Форумтрансбізнеспроект» про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, яким до
стягнення з відповідача на користь
позивача присуджено заборгованість за
комунальні послуги, надані в період з
01.10.2011 по 30.06.2012.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач просить стягнути з відповідача
вартість наданих в період з липня 2012
року по травень 2013 року включно
комунальних послуг (опалення,
холодного водопостачання,
експлуатаційних витрат та послуг по
транспортуванню теплової енергії від
джерел теплопостачання до споживача
(відшкодування внутрішньобудинкових
мереж) на загальну суму 22 186,69 грн.

Факт надання таких послуг
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а саме:

- щодо послуг з опалення - копіями
договору на постачання теплової
енергії у гарячій воді № 810372 від 01.10.2008,
укладеного позивачем з АЕК
«Київенерго», та облікових карток за
спірний період (а.с. 67-89).

- щодо послуг з холодного
водопостачання - копіями договору на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі №
08206-А/2-09 від 01.04.2008, укладеного позивачем
з ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал», та розшифровок
рахунків абонента за спірний період
(а.с. 32-66).

Статтею 18 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що

- у разі порушення виконавцем умов
договору споживач має право викликати
його представника для складення та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень тощо (ч. 1);

- акт-претензія складається споживачем
та представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі (ч. 3);

- акт-претензія споживача подається
виконавцю, який протягом трьох робочих
днів вирішує питання про перерахунок
платежів або видає письмово споживачу
обґрунтовану письмову відмову в
задоволенні його претензій (ч. 4).

Таким чином, для реалізації права
споживача на зменшення розміру плати
за не надані або за надані не в повному
обсязі або неналежної якості
житлово-комунальні послуги споживачу
необхідно документально оформити таке
порушення умов договору з боку
виконавця шляхом складання та
підписання акту-претензії в порядку
ст.18 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги». Вказаний
акт-претензія є підставою для
здійснення виконавцем перерахунку
платежів або для надання відмови в
задоволенні претензії.

В матеріалах справи відсутні докази
звернення відповідача до позивача з
будь-якими претензіями щодо обсягів та
якості наданих послуг, з огляду на що
надані щодо спірного Приміщення
послуги вважаються наданими позивачем
у вказаних ним обсягах та належної
якості.

Вартість цих послуг, як слідує з
матеріалів справи, позивач обраховує
виходячи з:

- щодо послуг з відшкодування
експлуатаційних витрат - наказу
директора позивача від 01.03.2011 № 74 «Про
затвердження ставок експлуатаційних
зборів з орендарів та власників
нежитлових приміщень», прийнятого на
виконання розпорядження виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) від 29.12.2010 № 1221 «Про
встановлення тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та їх
структури»;

- щодо послуг з відшкодування
внутрішньобудинкових мереж - з тарифів,
затверджених директором КП
«Київжитлотеплокомуненерго» та
погоджених начальником управління з
питань цінової політики Київської
міської державної адміністрації, та
введених в дію з 01.05.1998;

- щодо послуг з опалення - з тарифів,
встановлених постановою Національної
комісії регулювання ринку комунальних
послуг України від 30.09.2011 № 116;

- щодо послуг з холодного
водопостачання - з тарифів,
встановлених постановою Національної
комісії регулювання ринку комунальних
послуг України від 30.09.2011 № 184.

Правомірність застосування вказаних
документів при розрахунку вартості
спірних послуг підтверджена
вищезгаданим рішення господарського
суду міста Києва від 11.03.2013, залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
21.05.2013, у справі № 5011-75/9935-2012, яким
присуджено до стягнення вартість
послуг, яка обрахована позивачем
виходячи з тих же самих розпоряджень.

Отже, позивачем належними та
допустимим доказами доведено як факт
надання послуг щодо спірного
Приміщення, так ї їх обсяги та вартість.

Втім, колегія суддів вважає, що майнові
вимоги позивача до відповідача
підлягають задоволенню не у повному
обсязі з огляду та таке.

Як слідує з наданої самим позивачем
копії договору купівлі-продажу від
08.04.2013, укладеного між відповідачем та
Приватним підприємством «Вікос-плюс»
(а.с. 94-96), 08.04.2013 відповідач продав, а ПП
«Вікос-плюс» купив (прийняв у
власність) спірне нежитлове
Приміщення, а отже, починаючи з цієї
дати, саме ПП «Вікос-плюс» як споживач
комунальних послуг у спірному
Приміщенні має обов'язок оплачувати
вказані послуги, тому стягнення з
відповідача їх вартості за період
після 08.04.2013 є безпідставним.

При цьому, слід врахувати також те, що
08.04.2013 позивач та ПП «Вікос-плюс» уклали
договір № 367-Г про надання послуг з
водо-, теплопостачання, водовідведення
та участь в витратах по утриманню
будинку та прибудинкової території, за
яким позивач прийняв на себе обов'язок
надавати ПП «Вікос-плюс» за плату
комунальні послуги у спірному
приміщенні, а отже, позивач, вимагаючи
стягнути вартість комунальних послуг,
наданих у спірному Приміщенні за
період з 08.04.2013 по 31.05.2013, з відповідача,
фактично, намагається отримати
подвійну плату за такі послуги, що не
ґрунтується на приписах закону.

За таких обставин, доведеним є факт
надання позивачем відповідачеві
комунальних послуг за період з 01.07.2012 по
07.04.2013 включно на загальну суму 20 174,57
грн., виходячи з обсягів та вартості
таких послуг, визначених позивачем в
розрахунку (а.с. 14).

При цьому, відсутність договору на
надання спірних послуг не є підставою
для звільнення відповідача від
обв'язку оплатити такі послуги з огляду
на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг (виконавець), і фізичною та
юридичною особою (споживач), яка
отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення (далі послуги)
регулюються правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 8 Правил, послуги
надаються споживачеві згідно з
договором, який оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Статтею 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» також
визначено, що відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Разом з тим, обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг
встановлені статтями 20, 21 вказаного
Закону, зокрема, обов'язками споживача
є укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, та оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язками виконавця - своєчасне та
якісне надання житлово-комунальних
послуг згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладення із споживачем договору на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

З аналізу наведених вище норм
законодавства вбачається, що укладення
договору про надання комунальних
послуг передбачено законом, і його
укладення визначено як обов'язок, а не
право сторін, також, як й оплата
спожитих комунальних послуг, а відтак,
бездоговірне споживання комунальних
послуг не є правовою підставою для
звільнення відповідача від їх оплати.
Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Верховного Суду України від
06.02.2008.

Отже, сам лише факт припинення дії
Договору починаючи з 01.04.2012 в даному
випадку не звільняє відповідача від
обов'язку з оплати одержаних
комунальних послуг та участі у
витратах по утриманню будинку та
прибудинкової території у період з
01.07.2012 по 07.04.2013 включно, оскільки
відносини сторін у вказаний період
існували і мали позадоговірний
характер. (Аналогічна правова позиція
викладена у постановах Вищого
господарського суду України від 24
січня 2013 року у справі № 1/5005/5776/2012, від 06
листопада 2012 у справі № 5023/775/12).

Слід зазначити і про те, що
правовідносини сторін з приводу
надання позивачем відповідачу
комунальних послуг в період, після
припинення дії Договору, були
предметом дослідження при розгляді
вищезгаданої справи № 5011-75/9935-2012,
судовими рішеннями у якій встановлено
обов'язок відповідача оплачувати
надані позивачем комунальні послуги
після дати припинення дії Договору, а
отже, з огляду на суб'єктний склад у
справі № 5011-75/9935-2012, вказаний факт, в
силу приписів ст. 35 ГПК України не
потребує доведення при вирішенні по
суті спору сторін, що є предметом
розгляду у цій справі.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу
(ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Частиною 3 ст. 11 ЦК України встановлено,
що цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Частина 2 вказаної статті встановлює,
що положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

За правилами ч. 3 ст. 1213 ЦК України у разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Отже, оскільки відповідач не виконав
свій обов'язок по укладенню нового
договору на отримання комунальних
послуг та не скористався, у
встановленому законом порядку, правом
на відмову від отримання послуг, він
без достатніх правових підстав
споживав у з 01.07.2012 по 07.04.2013 включно
спірні комунальні послуги, з огляду на
що в нього виник обов'язок відшкодувати
позивачеві вартість таких послуг.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства;
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (ч. 1). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства (ч. 2).

Враховуючи відсутність письмової
згоди сторін щодо строків оплати
спірних послуг, при визначенні
вказаного строку слід керуватись
приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Як слідує з матеріалів справи, про
наявність заборгованості, яка існувала
станом на 01.04.2013, позивач повідомляв
відповідача листом № 542/48 від 03.04.2013, в
якому просив сплатити вказану
заборгованість в строк до 01.05.2013 (а.с. 131).
На доказ направлення зазначеного листа
до матеріалів справи долучено належним
чином засвідчені копії фіскального
чеку та повідомлення про вручення
поштового відправлення з відміткою
відповідача про отримання зазначеного
листа 08.04.2013 (а.с. 132).

Крім того, листом № 1048/48 від 06.06.2013 (а.с.
116) позивач також повідомляв про наявну
у відповідача заборгованість за
спожиті комунальні послуги (помилково
визначаючи як правову підставу для їх
виникнення Договір) та просив вказану
заборгованість погасити.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за надані комунальні
послуги підлягають частковому
задоволенню, в сумі 20 174,57 грн., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовляється. Рішення суду першої
інстанції підлягає зміні.

Згідно зі ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті
оспореного рішення судом першої
інстанції мале місце недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими, тому рішення
господарського суду міста Києва від
19.11.2013 у справі № 910/15907/13 підлягає зміні,
позов задовольняється частково -
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає основний борг в сумі
20 174,57 грн., в задоволенні решти позовних
вимог відмовляється. Судові витрати
розподіляються пропорційно розміру
задоволених майнових вимог.

З огляду на підстави зміни рішення суду
першої інстанції, а також враховуючи
вимоги, викладені в апеляційній скарзі,
апеляційна скарга Приватного
підприємства «Форумтранбізнеспроект»
задовольняється частково, витрати за
її подачу розподіляються пропорційно
розміру позовних вимог, в задоволенні
яких відмовлено.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства
«Форумтрансбізнеспроект» на рішення
господарського суду міста Києва від
19.11.2013 у справі № 910/15907/13 задовольнити
частково.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 19.11.2013 у справі № 910/15907/13
змінити.

3. Викласти п. 2 резолютивної частини
рішення господарського суду міста
Києва від 19.11.2013 у справі № 910/15907/13 в
наступній редакції:

« 2. Стягнути з Приватного
підприємства
«Форумтрансбізнеспроект» (02090, м. Київ,
вул. Сосюри, 4, кв. 5, ідентифікаційний
код 34184939) на користь Комунального
підприємства «Грушківське»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації (03124, м. Київ,
бульвар Івана Лепсе, 23-А,
ідентифікаційний код 35756939) основний
борг в сумі 20 174 (двадцять тисяч сто
сімдесят чотири) грн. 57 коп. та витрати
по сплаті судового збору в сумі 1 548
(одна тисяча п'ятсот сорок вісім) грн. 10
коп.»

4. Стягнути з Комунального підприємства
«Грушківське» Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації
(03124, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 23-А,
ідентифікаційний код 35756939) на користь
Приватного підприємства
«Форумтрансбізнеспроект» (02090, м. Київ,
вул. Сосюри, 4, кв. 5, ідентифікаційний
код 34184939) витрати по сплаті судового
збору за подачу апеляційної скарги в
сумі 78 (сімдесят вісім) грн. 02 коп.

5. Видачу наказів на виконання цієї
постанови доручити господарському
суду міста Києва.

6. Повернути до господарського суду
міста Києва матеріали справи № 910/15907/13.

Повний текст постанови складено:
24.02.2014

Головуючий суддя
Н.Ф. Калатай

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна