м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23066/13 14.02.14

За позовом першого
заступника прокурора міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради

до об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків «Добробут
власного будинку»

третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору,

Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна

залізниця»

про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки

Суддя Удалова О.Г.

за участю представників сторін:

від прокуратури Коваленко Л.Б. (за
посв. № 307)

від позивача не з'явились

від відповідача Горсітманов О.В.
(за довіреністю)

від третьої особи Ільчук О.С. (за
довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва
надійшла позовна заява першого
заступника прокурора міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради (далі - позивач) до
об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків «Добробут
власного будинку» (далі - відповідач)
про звільнення та повернення земельної
ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач самовільно зайняв земельну
ділянку площею 0,15 га (земельна ділянка
площею 0,074 га та земельна ділянка
площею 0,083 га, кадастрові номери 72:216:001
та 72:216:026 відповідно), розташовану за
адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 26 (далі
- земельна ділянка), що підтверджується
актами, складеними Державною
інспекцією сільського господарства в
м. Києві № 217 від 21.11.2013 р. та №
А454/129 від 22.11.2013 р.

Користувачем цієї земельної ділянки
згідно з даними чергового кадастрового
плану є Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна залізниця», яке
сплачує земельний податок за вказану
земельну ділянку.

У зв'язку з вищевикладеним, вважаючи, що
інтереси держави порушено, перший
заступник прокурора звернувся до суду,
просив зобов'язати відповідача
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку та повернути її Київській
міській раді.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.11.2013 р. порушено провадження
у справі № 910/23066/13 та призначено її
розгляд на 17.12.2013 р.

17.12.2013 р. від представника прокуратури
через канцелярію суду надійшло
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів, яке було задоволено
судом.

Представник Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» подав
через канцелярію суду письмові
пояснення по суті спору, в яких
зазначав, що Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна залізниця» сплачує
земельний податок за вказані земельні
ділянки, на підтвердження чого долучив
податкові декларації за 2008-2013 рр.,
витрати на сплату земельного податку
особою, яка фактично використовує
земельні ділянки, не відшкодовано.

У судовому засіданні представники
прокуратури та Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

Представники позивача та відповідача в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгулу справи були
повідомлені належним чином, про
причини неявки суд не повідомили, вимог
ухвали суду від 29.11.2013 р. не виконали.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 р. залучено до участі у
справі як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна залізниця» (далі -
третя особа), розгляд справи, на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, було
відкладено на 16.01.2014 р.

15.01.2014 р. від представника відповідача
через канцелярію суду надійшов відзив
на позовну заяву, в якому представник
відповідача зазначив, що перевірка
Державною інспекцією сільського
господарства проведена з порушенням
встановленого законодавством порядку,
зокрема, за відсутності уповноваженого
представника відповідача. Крім того,
представник відповідача вказував на
те, що відповідач використовує
земельну ділянку на законних підставах
та вчиняє активні дії щодо оформлення
прав на земельну ділянку.

Представник третьої особи через
канцелярію суду направив письмові
пояснення по суті спору.

Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 16.01.2014 року у
зв'язку з перебуванням судді Удалової
О.Г. на лікарняному, справу № 910/23066/13
передано для розгляду судді Чебикіній
С.О.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 16.01.2014 р. справу № 910/23066/13 прийнято
до провадження та призначено її до
розгляду на 06.02.2014 р.

Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 06.02.2014 р. у зв'язку з
виходом судді Удалової О.Г. з
лікарняного справу № 910/23066/13 передано
останній для розгляду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 06.02.2014 р. справу № 910/23066/13 прийнято
до провадження.

06.02.2014 р. представник прокуратури через
канцелярію суду направив уточнення, в
яких просив суд зобов'язати
відповідача звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку, усунути
перешкоди в її користуванні шляхом
знесення металевого паркану та
повернути земельну ділянку Київській
міській раді. Зазначену заяву було
прийнято судом до розгляду.

06.02.2014 р. представник третьої особи
через канцелярію суду надав письмові
пояснення стосовно відзиву
відповідача.

У судовому засіданні представник
відповідач проти задоволення позову
заперечував.

Представник третьої особи в судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі.

Представники прокуратури та позивача в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.02.2014 р. розгляд справи, на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, було
відкладено на 14.02.2014 р.

14.02.2014 р. представники прокуратури та
третьої особи в судовому засіданні
позов підтримали в повному обсязі,
вважали його обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Представник відповідача через
канцелярію суду направив письмові
пояснення по справі, в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи бува повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників учасників процесу,
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд встановив:

19.06.2013 р. до прокуратури м. Києва
надійшло звернення № Н3С-4/922 від 18.06.2013
р. Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» (далі - третя особа) щодо
самовільного зайняття земельної
ділянки площею 0,15 га (земельна ділянка
площею 0,074 га та земельна ділянка
площею 0,083 га, кадастрові номери 72:216:001
та 72:216:026 відповідно), розташованої за
адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 26 (далі
- земельна ділянка), об'єднанням
співвласників багатоквартирних
будинків «Добробут власного будинку»
(далі - відповідач).

21.11.2013 р. Державною інспекцією
сільського господарства в м. Києві, на
підставі звернення прокуратури м.
Києва № 07/2//2-1605 від 19.11.2013 р., було
проведено перевірку дотримання
відповідачем вимог земельного
законодавства, за результатами якої
було складено акт обстеження земельної
ділянки № 217 від 21.11.2013 р. та акт
перевірки дотримання суб'єктом
господарювання вимог законодавства №
А454/129 від 22.11.2013 р.

Проведеною перевіркою встановлено та
зазначено у вищевказаних актах, що
проводилось обстеження земельної
ділянки, розташованої за адресою: м.
Київ, вул. І. Федорова, 26, та встановлено
факт самовільного зайняття земельної
ділянки, а також факт відсутності
документів, передбачених ст. 126
Земельного кодексу України.

Пунктом 5.6 Порядку планування та
здійснення контрольних заходів з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства (далі -
Порядок) встановлено, що планові та
позапланові заходи з питань перевірки
стану дотримання суб'єктом
господарювання вимог земельного
законодавства, використання та охорони
земель усіх категорій та форм
власності, які використовуються ним у
процесі ведення господарської
діяльності, проводяться за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання у присутності
керівника суб'єкта господарювання або
уповноваженої ним особи чи у
присутності фізичної особи -
підприємця або його представника.

Якщо суб'єкт господарювання або
уповноважена ним особа (представник)
відмовляється бути присутнім при
проведенні відповідного заходу, про це
робиться відповідна відмітка в акті
перевірки. У такому випадку захід
здійснюється державними інспекторами
без присутності суб'єкта
господарювання або уповноваженої ним
особи (представника).

Відповідно до п. 6.2 Порядку, акт
перевірки складається у двох
примірниках і підписується не пізніше
останнього дня проведення перевірки
державними інспекторами, які проводять
відповідний захід, керівником суб'єкта
господарювання або уповноваженою ним
особою чи фізичною особою - підприємцем
або її представником.

Перший примірник акта залишається в
інспекційному органі, який проводить
перевірку, другий - вручається
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі чи фізичній
особі - підприємцю або її представнику.
При врученні акта перевірки у
примірнику акта, який залишається в
інспекційному органі, робиться
відмітка про дату вручення акта та
ставиться підпис особи, яка його
отримує.

Згідно з п. 6.3 Порядку, якщо керівник
суб'єкта господарювання або
уповноважена ним особа чи фізична
особа - підприємець або її представник
не погоджуються з актом перевірки, вони
підписують акт із зауваженнями.
Зауваження є невід'ємною частиною акта
перевірки і повинні надаватись
суб'єктом господарювання не пізніше
трьох робочих днів з дня підписання
акта перевірки із зауваженнями.

Пунктом 6.4 Порядку встановлено, що у
разі відмови суб'єкта господарювання
від ознайомлення з актом перевірки,
його підписання, надання пояснень,
отримання копії акта перевірки
державні інспектори, що здійснюють
планову/позапланову перевірку, вносять
до акта перевірки відповідний запис,
засвідчуючи це своїми підписами.

Другий примірник акта перевірки
направляється суб'єкту господарювання
поштою рекомендованим листом з
повідомленням про вручення не пізніше
трьох робочих днів після закінчення
здійснення відповідного заходу.

На примірнику акта перевірки, який
залишається в інспекційному органі,
робиться відмітка про дату його
надсилання поштою із зазначенням
прізвища та ініціалів особи, яка
відправила акт перевірки суб'єкту
господарювання.

В актах № 217 від 21.11.2013 р. та № А454/129 від
22.11.2013 р. відсутній підпис керівника або
уповноваженого представника
відповідача, а також відсутні
відповідні відмітки про відмову
керівника або уповноваженого
представника відповідача бути
присутнім під час проведення
перевірки, ознайомитись із актом,
перевірити та підписати його, відсутні
також і будь-які зауваження зі сторони
представника відповідача до акту, що
свідчить про відсутність представника
відповідача під час проведення
перевірки.

Крім того, відсутня відмітка про дату
вручення акта або направлення його
відповідачеві поштою рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, перевірка дотримання
вимог земельного законодавства
відповідачем проведена Державною
інспекцією сільського господарства в
м. Києві з чисельними та суттєвими
порушеннями порядку, встановленого
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (ч.
1 ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи порушення Порядку, допущені
під час проведення перевірки та
складання актів № 217 від 21.11.2013 р. та №
А454/129 від 22.11.2013 р., зазначені акти не
можуть вважатись належними та
допустимими доказами в розумінні ст.ст.
34, 43 Господарського процесуального
кодексу України та не беруться судом до
уваги.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Разом з тим, у матеріалах справи
міститься згода на розроблення
документації із землеустрою № Д-3924 від
05.09.2008 р. стосовно земельної ділянки
орієнтовною площею 0,156 га, розташованої
за адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 26,
надана Київським міським головою
відповідачу, а також наступні
погодження щодо її відведення:

- лист комунальної організації
«Центр містобудування та архітектури»
№ 15-663 від 18.03.2010 р.;

- висновок №19-3621 від 19.03.2010 р. та
лист № 09-4333 від 06.04.2010 р. Головного
управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища;

- висновок Київської міської
Санепідемстанції №3 78 від 24.03.2010 р.;

- висновок Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в м. Києві № 05/104 від 16.03.2010 р.;

- лист Державної служби з питань
національної культурної спадщини №
22-599/35 від 17.03.2010 р.;

- лист комунального підприємства
«Плесо» № 443 від 30.03.2010 р.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу
України (в редакції чинній станом на
05.09.2008 р.) встановлено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із
зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову
здійснюється за проектами відведення в
порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодексу (ч. 3 ст. 124 Земельного
кодексу України в редакції чинній
станом на 05.09.2008 р.).

Згідно з ч.ч. 3-6 ст. 123 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній станом на
05.09.2008 р.), юридична особа, зацікавлена в
одержанні земельної ділянки у постійне
користування із земель державної або
комунальної власності, звертається з
відповідним клопотанням до районної,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій або сільської,
селищної, міської ради.

До клопотання про відведення земельної
ділянки додаються матеріали,
передбачені частиною п'ятнадцятою
статті 151 цього Кодексу, документи, що
обґрунтовують її розмір, призначення
та місце розташування.

Відповідна районна державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає згоду на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем,
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури та охорони
культурної спадщини і після одержання
висновку державної землевпорядної
експертизи по об'єктах, які їй
підлягають, подається до відповідної
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради, які розглядають
його у місячний строк і, в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки.

Станом на 2008 рік був чинним порядок
надання земельних ділянок у
користування в м. Києві, затверджений
рішенням Київської міської ради від 15
липня 2004 року № 457/1867.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Порядку
передачі (надання) земельних ділянок в
користування або у власність у місті
Києві (в редакції чинній станом на
05.09.2008 р.), підставою для розроблення
документації із землеустрою є згода
Київського міського голови або
заступника міського голови - секретаря
Київради та технічне завдання на
розробку відповідної документації із
землеустрою, погоджене з Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (КМДА).
Особи, які отримали відповідно до цього
Регламенту згоду на розроблення
документації із землеустрою, мають
право звертатися із відповідним
замовленням до землевпорядних
організацій.

Таким чином, відповідачем у
встановленому законодавство порядку
було отримано дозвіл на виготовлення
документації із землеустрою земельної
ділянки та чисельні погодження щодо її
відведення.

Згідно з витягом з бази даних міського
земельного кадастру від 09.09.2013 р.
вказано, що землекористувачем
земельних ділянок з кодами 72:216:026 та
72:216:001, розташованих за адресою: м. Київ,
вул. І. Федорова, 26, є третя особа.

Проте, даний витяг також містить дані,
що земельна ділянка з кодом 72:216:026
знаходиться на стадії розробки
оформлення прав, а її
землекористувачем вказаний
відповідач.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України
«Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 р.,
відповідно до вимог чинного
законодавства обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність таких документів може
свідчити про самовільне зайняття
земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про
застосування відповідальності за
самовільне зайняття земельної ділянки
господарським судам необхідно
враховувати, що саме по собі
встановлення судом наявності
фактичного користування земельною
ділянкою без документів, що
посвідчують права на неї, не є
достатньою підставою для кваліфікації
такого використання земельної ділянки
як самовільного її зайняття.
Господарським судам у вирішенні таких
спорів необхідно досліджувати, чи
передбачено спеціальним законом
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку для
розміщення певних об'єктів, причини
відсутності таких документів у особи,
що використовує земельну ділянку,
наявність у особи права на отримання
земельної ділянки у власність чи в
користування, вжиття нею заходів до
оформлення права на земельну ділянку
тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що
у відповідача відсутні
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку у зв'язку з тим, що на
даний час він знаходиться в стані їх
набуття та вчиняє дії, спрямовані на
оформлення свого права на земельну
ділянку.

Також згідно з довідкою № 1315 від 24.04.2008
р. Київського будівельно-монтажного
експлуатаційного управління № 1, що є
структурним підрозділом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», на його
балансі перебував житловий будинок,
розташований за адресою: м. Київ, вул. І.
Федорова, 26, 1937 року забудови, сарай 1920
року забудови, погріб та туалет 1906 року
забудови.

Вказані споруди розташовані на
земельних ділянках площею 0,074 га та 0,083
га, кадастрові номери 72:216:001 та 72:216:026
відповідно.

З довідки № БМЕУ-1-6/2626 від 02.12.2013 р.
вбачається, що загальна площа
вищевказаного будинку становить 486,4 кв.
м., при цьому площа місць загального
користування та сходові клітини - 112,3
кв. м.

У зверненні № Н3С-4/922 від 18.06.2013 р.
Державне територіально-галузеве
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» (далі - третя особа)
зазначає, що протягом 2006 року всі
квартири в житловому будинку викуплені
приватною особою Сушком С.В.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 р. у
справі № 44/432 також встановлено, що
на підставі договорів купівлі-продажу
та міни нерухомого майна, а саме № 1778748
від 08.12.2006 р., № 1807421 від 19.12.2006 р., № 1734031
від 22.11.2006 р., № 1782775 від 11.12.2006 р., № 1745602
від 27.11.2006 р., № 1716087 від 15.11.2006 р., № 1734179
від 22.11.2006 р., № 1745451 від 27.11.2006 р., № 1716508
від 15.11.2006 р., № 1616110 від 04.10.2006 р., № 1766510
від 05.12.2006 р. право власності на
приміщення квартирного типу, які
розташовані за адресою: м. Київ, вул.
Івана Федорова, 26, перейшло до
громадянина Сушка С.В.

14.05.2007 р. Біланенко Н.І. та Тиха А.Г.
придбали у громадянина Сушка С.В. за
договорами купівлі-продажу № 2083567 та №
2083594 квартири під номером 18 та 8 за
адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, 26.

Створити об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Добробут
власного будинку» вирішили власники
приміщень багатоквартирного будинку в
м. Києві по вул. Івана Федорова, 26,
громадяни Сушко С.В., Біланенко Н.І. та
Тиха А.Г.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

На час розгляду справи у суду відсутні
відомості щодо оскарження або визнання
договорів купівлі-продажу та міни
нерухомого майна, вказаних вище,
недійсними. Отже, суд дійшов висновку
про те, що членам об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Добробут власного будинку»
на законних підставах належить право
власності на нерухоме майно,
розташоване у житловому будинку на
земельній ділянці за адресою: м. Київ,
вул. Івана Федорова, 26.

Представник прокуратури просить суд
зобов'язати відповідача звільнити
земельну ділянку площею 0,15 га, що
розташована за адресою: м. Києві вул.
Івана Федорова, 26, тобто зобов'язати
відповідача звільнити земельну
ділянку під житловим будинком включно.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України, право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Статтею 44 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що вимога першого
заступника прокурора щодо звільнення
відповідачем самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,15 га,
розташованої за адресою: м. Київ, вул.
Івана Федорова, 26, є необґрунтованою та
такою, що задоволенню не підлягає.

Оскільки вимога зобов'язати
відповідача повернути вищевказану
земельну ділянку Київській міській
раді є похідною від вимоги про її
звільнення, як зайнятої самовільно, суд
дійшов висновку про те, що вимога
першого заступника прокурора м. Києва
про зобов'язання відповідача повернути
земельну ділянку також задоволенню
судом не підлягає.

Представником прокуратури також
заявлено позовну вимогу щодо усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення металевого
паркану.

Частиною 1 ст. 391 Цивільного кодексу
України встановлено, що власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України, власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Таким чином, право звернення з позовом
про усунення перешкод у користуванні
майном або усунення будь-яких порушень
прав на землю надане законодавством
власнику майна або власнику чи
землекористувачу земельної ділянки,
законні права та інтереси яких
безпосередньо порушено.

Як зазначено вище, третя особа вважає
себе балансоутримувачем будинку по
вул. І. Федорова, 26, а також
господарських споруд, розташованих
поряд.

Отже, встановлення металевого паркану,
який, за твердженням третьої особи,
перешкоджає її доступу до споруд, може
свідчити про порушення саме її прав та
охоронюваних законом інтересів.

Оскільки позов подано представником
прокуратури в інтересах держави в
особі Київської міської ради, а не
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» (третьої особи), зазначена
позовна вимога задоволенню судом не
підлягає, що не позбавляє третю особу
права звернутись з відповідним позовом
про захист своїх прав у майбутньому.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 24.02.2014
р.

Суддя
О.Г. Удалова