ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року Справа №
904/8563/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г..
(доповідач)

суддів:Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

секретар судового засідання: Ревкова
Г.О.

за участю представників сторін:

від відповідача: Гончарова Р.О.,
представник, дов. № б/н від 16.01.14

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Діорвіна" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.12.2013 року у справі №
904/8563/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Діорвіна", м. Суми

до: Товариства з додатковою
відповідальністю "КС групп",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 134 854, 77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013р.
року (суддя Суховаров А.В.) позов
задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "КС ГРУПП" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДІОРВІНА" суму 79 863,64
грн. основного боргу, 3 144,62 грн. пені, 718,38
грн. 3% річних, 1 674,54 грн.
судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду мотивоване тим, що договір
по якому позивачем надавались
експлуатаційні послуги достроково
розірвано з відповідачем з 13.08.2013року, а
отже відсутні підстави для стягнення з
відповідача заборгованості за
несплату експлуатаційних послуг за
період з 14.08.2013року по 13.10.2013року.

Не погодившись з рішенням, позивач
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою. В апеляційній
скарзі вказує, що сторонами досягнуто
згоди про дострокове розірвання
Договору № 13-1 від 04.03.2011року не з
13.08.2013року, а з 14.10.2013року. Тому
відповідач повинен оплатити надані
позивачем експлуатаційні послуги по
дату їх фактичного припинення - по
13.10.2013року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи наведені в
апеляційній скарзі та зазначив, що
приміщення належні відповідача
здаються ним в оренду. Спожиті ними
комунальні послуги оплачує позивач. а
відповідач відшкодовує позивачу
витрати. Відповідач сплачує також
щомісячний платіж за утримання
приміщень та прибудинкової території.
Все це передбачено було договором.
Позивач направив відповідачу угоду про
розірвання договору з 13.08.2013р. Однак
відповідач відмовився її підписувати
та зазначив про необхідність
продовження договору. Лише 14 жовтня
2013р. відповідач вручив підписану угоду
позивачу. Саме з цієї дати вважає
припиненим договір. Просить скасувати
рішення суду в частині відмови у
стягненні з ТОВ «КС Групп» на користь
ТОВ «Діорвіна» 62 514, 60грн. та прийняти
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу та його представники в судовому
засіданні вказали, що господарським
судом при розгляді справи були
належним чином дослідженні всі докази
та дана правильна оцінка. Згідно умов
договору позивач дійсно виконує
функції експлуатуючої організації в
адмінбудівлі № 71 по вул.. Пролетарській
в м.Суми. Відповідачем в серпні 2013р.
отримано пропозицію від позивача про
розірвання договору. З цього моменту
позивач перестав надавати послуги з
утримання будівлі. Докази надання
послуг відсутні. В зв'язку з цим
сторонами і була підписана додаткова
угода про припинення зобов'язань
сторін саме з 13.08.2013р. Зазначення
позивачем про те, що він нараховував
плату до 14.10.2013р. не значить, що оплату
він повинен отримати до 14.10.2013р. При
цьому не важливо коли позивач отримав
підписаний екземпляр додаткової угоди.
Спірною додатковою угодою обумовлено
строк розірвання договору, строк
припинення зобов'язань та строк
набрання нею чинності з 13.08.2013р. І
момент досягнення домовленості про
розірвання договору не має значення.
Просить рішення суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 10.02.2014р.
відповідачем надано клопотання про
припиненням провадження у справі, у
зв'язку з виконанням рішення суду. До
клопотання надані платіжні доручення
про сплату 79 863,64 грн. основного боргу, 3
144,62 грн. пені, 718 грн. 3% річних.

Колегія суддів не задовольняє дане
клопотання, оскільки апеляційною
інстанцією перевіряється законність
прийнято рішення з урахуванням
існуючих обставин і наданих сторонами
доказів на час його прийняття. Сплата
коштів за рішенням суду є його
добровільним виконанням і не є
підставою для припинення провадження.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Діорвіна" ( сторона-1)
та Товариством з додатковою
відповідальністю "КС групп" ( сторона -2)
укладено договір №13-1 від 04.03.2011 року
про надання послуг з утримання
адмінбудівлі та забезпечення
комунальними послугами.

Предметом даного договору є надання
стороною-1 стороні -2 послуг з утримання
та забезпечення комунальними
послугами адмінбудівлі №71 по вул.
Пролетарська, в м.Суми. Сторона-2 визнає
те, що сторона-1 на постійній основі
виконує функцію експлуатуючої
компанії в адмінбудівлі №71 по вул.
Пролетарська, в м.Суми і жодних
заперечень з цього приводу до сторони-1
не має. У власності сторони - 1 перебуває
694,90 кв.м, стороні- 2 - 1 974,30 кв.м (п.п.1.1. -
1.2. Договору).

Згідно п.2.1 Договору сторона - 1,
виконуючи функцію експлуатуючої
компанії в адмінбудівлі, надає послуги
з утримання вищевказаної адмінбудівлі
згідно переліку, який наведений у
Додатку №1 до Договору, а також бере на
себе зобов'язання по забезпеченню
приміщень, належних стороні -2,
комунальними послугами
(централізоване постачання холодної
води, водовідведення, газо- та
електропостачання, автономне опалення,
вивезення побутових відходів) шляхом
укладання договорів з постачальниками
комунальних послуг та розрахунками з
ними.

Додатком № 1 до Договору сторони
узгодили перелік послуг, що надаються з
утримання адмінбудівлі.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили,
що сторона - 2 сплачує стороні - 1
щомісячно витрати за комунальні
послуги, які розраховуються наступним
чином:

- розмір витрат з газопостачання,
вивезення побутових відходів,
технічного обслуговування дахової
котельні розраховується пропорційно
площі, що належить відповідачу, від
загальної нарахованої суми;

- розмір витрат за електричну енергію,
воду та прийом стічних вод
розраховується відповідно до
показників лічильників;

- за послуги наведені в Додатку № 1 з
04.03.20111р. по 31.03.2011р. - 10,30 грн. за 1 кв.м
власної загальної площі, а з 01.04.2011р. по
30.09.2011р. - 10,51 грн. за 1 кв.м.

Наступні зміни розміру плати за 1 кв.м
сторони погодили коригувати у
відповідності до змін мінімальної
заробітної плати.

Розрахунковий період оплати наданих
позивачем послуг - один календарний
місяць. Термін внесення платежів
відповідачем - не пізніше 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим на
підставі виставленого позивачем
рахунку та підписаного сторонами акту
приймання-передачі наданих послуг.
Неотримання рахунку та акту не
звільняє сторону - 2 від оплати наданих
послуг за цим договором (п.п. 3.2.1., 3.2.2.
Договору ).

Додатковою угодою № 10 від 25.12.12р. до
Договору сторони встановили, що з 01
січня 2013 року Сторона - 2 сплачує
щомісячно Стороні - 1 за надані послуги,
наведені в додатку № 1, з розрахунку 16,72
грн. (з урахуванням ПДВ) за 1 кв.м власної
загальної площі.

13.08.13р. позивач направив відповідачу
лист №13/08-1 та угоду про дострокове
розірвання Договору. Відповідач листом
від 11.09.13р. відмовився від дострокового
розірвання Договору, а 14.10.13р. повідомив
позивача про свою згоду на дострокове
розірвання Договору. 24.10.13р. позивачем
отримано лист та підписану
відповідачем угоду про дострокове
розірвання Договору з 13.08.13р. з
відповідним написом про вручення угоди
позивачу.

У зв'язку з несплатою відповідачем
вартості отриманих експлуатаційних
послуг з 01 червня по 13 жовтня 2013 року,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 142 378,24 грн.
боргу, пені за період з 11.07.13р. по 20.11.13р.
в сумі 3 763,17 грн., а також 3% річних за цей
же період в сумі 830,24 грн.

Як встановлено матеріалами справи,
сторонами укладена Угода, датована
13.08.2013р., про дострокове розірвання
договору № 13-1 від 04.03.2011р. «Про надання
послуг з утримання адмінбудівлі та
забезпечення комунальними послугами».

Відповідно до пунктів 1, 4 Угоди, сторони
дійшли згоди про дострокове розірвання
договору з 13 серпня 2013 року та набрання
чинності даної угоди з 13 серпня 2013 року.

Дана угода відповідачем була вручена
керівнику позивача 14.10.2013р., про що
свідчить його підпис на угоді (а.с.84).

Згідно ч.3 ст.653 ЦК України, у разі зміни
або розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни. Якщо договір
змінюється або розривається у судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Виходячи з даної норми права,
переважним моментом розірвання
договору є не момент досягнення
домовленості сторін, а термін
встановлений в договорі.

З урахуванням наведеного
господарський суд правильно дійшов
висновку, що договір № 13-1 від 04.03.2011р. є
розірваним з 13.08.2013р., а не з моменту
повідомлення відповідачем позивача
про згоду на розірвання договору.

Вирішуючи питання про період за який
підлягає стягненню заборгованість,
господарський суд не дав належної
оцінки п.2 Угоди.

Даним пунктом сторони погодили, що
зобов'язання за Договором припиняються
з 13.08.2013р. за винятком невиконаних
Стороною - 2 по оплаті платежів, які
визначені Додатковою угодою № 10 від
25.12.2012р., рішенням господарського суду
Сумської області від 11.06.2013р. у справі №
920/499/13 та за фактично спожиті
комунальні послуги, зафіксовані згідно
лічильників на дату фактичного
припинення постачання послуг, у
відповідності до п.3.1. Договору.

Таким чином, згідно умов угоди, договір
є розірваний і зобов'язання сторін є
припиненими з 13.08.2013р., крім
зобов'язання відповідача щодо оплати
за фактично спожиті комунальні послуги
та послуги з утримання адмінбудівлі.

В матеріалах справи містяться Акти
здачі-приймання робіт з
експлуатаційних послуг за червень,
липень, серпень і вересень 2013р.,
підписані позивачем та отримані
представником відповідача (а.с.89-92);
Акти здачі-приймання робіт з
комунальних послуг за серпень,
вересень, жовтень 2013р., в яких зазначено
найменування, кількість та вартість
спожитих відповідачем послуг. Дані
Акти підписані відповідачем без
заперечень.

Факт споживання комунальних послуг за
період з червня по 13 жовтня 2013 року
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується відповідачем. Спожиті
комунальні послуги оплачені
відповідачем, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями.

Споживання комунальних послуг
свідчить про користування
відповідачем у спірний період
приміщеннями, що належать йому на праві
власності, а отже відповідно до п.2
Угоди від 13.08.2013р. він зобов'язаний
сплатити позивачу витрати з утримання
адмінбудівлі в розмірі передбаченому
Додатковою угодою № 10, а саме з
розрахунку 16,72 грн. за 1 кв.м.

За період з червня по 13 жовтня 2013 року
заборгованість відповідача складає 142
378, 24 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України
(ст..ст.525, 526 ЦК України), суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
строки та в порядку, що встановлені
договором.

Вимоги позивача в частині стягнення
заборгованості ґрунтуються на законі
та договорі. Розрахунок здійснено
правильно. А тому з відповідача
підлягає стягненню 142 378,24 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
построчив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Вимоги позивача щодо сплати 3% річних
ґрунтуються на законі. Сума 3% річних за
період з 11 липня 2013 року по 20 листопада
2913 року складає 830,24 грн. та підлягає
стягненню з відповідача.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК
України,учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання, шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.3. Договору передбачено
стягнення пені у розмірі подвійної
облікової ставки від суми несвоєчасно
внесеної плати стороною-2
(відповідачем) за кожен день
прострочення.

Позивачем нарахована пеня за період з
11.07.2013р. по 20.11.2013р. у сумі 3 763,17 грн.

Однак, враховуючи, що розмір
нарахування пені передбачено
договором, який є розірваний з 13.08.2013р. і
обов'язок щодо сплати пені не
передбачено угодою про розірвання
договору, то пеня може бути нарахована
лише на заборгованість яка існувала до
моменту розірвання договору, тобто за
період з 11.07.2013р. по 13.08.2013р. включно.

За цей період, з урахуванням облікової
ставки НБУ до 13.08.2013р. - 7%, а з 13.08.2013р. - 6,5%,
розмір пені складає 466,56 грн. і підлягає
стягненню з відповідача.

З урахуванням наведеного апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню ( в частині основного
боргу), а рішення суду частковому
скасуванню (в частині стягнення
основного боргу та пені) у зв'язку з
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи.

Судові витрати покласти на сторони
пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст.101 - 105 ГПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Діорвіна",
м.Суми задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013
року у справі № 904/8563/13 скасувати
частково. Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути Товариства з обмеженою
відповідальністю "КС ГРУПП" (49005, м.
Дніпропетровськ. вул.. Спаська, 6, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДІОРВІНА"
(40009, м. Суми, вул.. Пролетарська, 71,
) 142 378,24 грн. основного
боргу, 466,56 грн. пені, 830,24 грн. 3% річних, 4
318,65 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.
Видачу наказу, з урахуванням
необхідних реквізитів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Повний текст постанови складено
20.02.2014р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха