ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 920/1879/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Барбашова С.В., суддя
Білецька А.М. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Гришукової Т.Ф., довіреність
№ 1214-06-1 від 23.12.2013 року

відповідача - Горецького О.В.,
довіреність № 102-7 від 11.11.2013 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача - Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ (вх. № 253 С/3)
на рішення господарського суду
Сумської області від 03.12.13 у справі №
920/1879/13

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Впроваджуюче
підприємство «Ітес», м. Шостка, Сумська
область

про стягнення 248000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
звернувся до господарського суду з
позовом до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Впроваджуюче підприємство "Ітес", в
якому просив суд стягнути з
відповідача 130000,00 грн. штрафу та збитки
в розмірі 118000,00 грн., що нараховані
відповідачу за порушення зобов'язань
за договором № 190-Ф-11, укладеного між
сторонами 17.11.2011 року.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 13 грудня 2013 року по справі
№ 920/1879/13 (суддя Соп'яненко О.Ю.) в позові
відмовлено.

Позивач з даним рішенням не погодився,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

При цьому позивач зазначає, що в строки,
передбачені календарним планом за
договором, відповідач послуги за 4
етапом та послуги в цілому за договором
не надав. Позивач також стверджує, що
відповідачем порушені строки
зазначені і в листі
Держгірпромнагляду, оскільки на
виконання останнього етапу послуг за
договором відповідачу надано строк з
28.12.2012 по 01.10.2013.

Відповідач надав відзив на апеляційну
скаргу, в якому з наведеними позивачем
доводами не погоджується, вважає їх
безпідставними, посилаючись на те, що
сторони за взаємної згоди, шляхом
внесення відповідних корегувань,
погодили зміни шляхом заміни строків
дії самого договору та відповідних
додатків. Також, відповідач
посилається на те, що порушення строків
договору сталося не з його вини, а у
зв'язку із затримкою у погодженні та
затвердженні проекту Наказу
Міненерговугілля з причин, невідомих
відповідачу. Просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
оскаржуване рішення - без змін.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази по
справі на їх підтвердження, їх юридичну
оцінку та доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, колегія суддів приходить до
висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, 17.11.2011
року між Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Впроваджуюче
підприємство "Ітес" (виконавець) було
укладено договір № 190-Ф-11 на надання
послуг державного управління
загального характеру (75.11.1)
(Розроблення та перегляд
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п.1.1.1) "Правила охорони
праці для виробництв лакофарбової
промисловості", відповідно до умов
якого виконавець зобов'язався протягом
строку дії договору надати замовникові
послуги Державного управління
загального характеру 75.11.1, а замовник
прийняти та оплатити послуги. Ціна
договору становить 130000,00 грн.

Звертаючись до господарського суду,
позивач послався на те, що відповідач
протягом строку дії договору свої
зобов'язання за договором в повному
обсязі не виконав, зокрема не виконані
роботи, передбачені четвертим етапом.
Позивач, посилаючись на п.2 додаткової
угоди № 2 від 29.12.2012р. до договору, яким
передбачено, що у разі ненадання послуг
в повному обсязі в межах строку дії
договору, відповідач сплачує штраф у
розмірі вартості договору, просив
стягнути з відповідача штраф у розмірі
130000,00 грн. Також позивач зазначив про
те, що він сплатив відповідачу за
договором 118000,00 грн., які є збитками, під
якими розуміють витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Вказані обставини стали підставою
звернення позивача до господарського
суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний господарський спір суд
першої інстанції виходив з того, що
причиною затримки виконання робіт
відповідачем, передбачених 4-м етапом
договору стали зміни у системі органів
центральної виконавчої влади - а саме:
відповідно до Указу Президента України
"Про деякі заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади"
№ 726/2012 р. від 24.12.2012 р.
Держгіппромнагляд стала визнана такою,
що підпорядковується Міністерству
енергетики та вугільної промисловості
України. Затримка виникла у зв"язку із
зміною порядку затвердження та
погодження нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади, а саме: направлення Правил, що є
предметом договору та попередження до
Міненерговугілля. Держгіппромнагляд
ввів в дію орієнтовний план роботи з
питань нормотворчої діяльності на 2013
рік, п. 30 якого встановив строк подання
зазначеного проекту до Кабінету
Міністрів України правил, що є
предметом договору в IV кварталі 2013 р.

Встановивши, що відповідач вчасно
подав на затвердження НПАОП
Держгіппромнагляду, та відповідач
позбавлений повноважень контролю,
керування процесом затвердження НПАОП,
а також беручи до уваги, що
відповідачем були вжиті заходи щодо
сприяння прискорення процедури
затвердження НПАОП, зважаючи на те, що
вина відповідача у несвоєчасності
виконання договірних зобов'язань
відсутня, а позивачем не доведено
ненадання відповідачем послуг у
повному обсязі, суд першої інстанції
відмовив в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з відповідача 130000,00 грн.
штрафу та 118000,00 грн. збитків.

З даними висновками повністю
погоджується колегія суддів, оскільки
вони відповідають обставинам справи,
ґрунтуються на документальних доказах
та нормах чинного законодавства, які
регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34, 36 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Письмовими доказами є
документи i матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Слід зазначити, що за своєю правовою
суттю між сторонами по справі виникли
правовідносини з договору № 190-Ф-11 на
надання послуг державного управління
загального характеру (75.11.1)
(Розроблення та перегляд
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п.1.1.1) "Правила охорони
праці для виробництв лакофарбової
промисловості".

Відповідно до п.5.4. договору сторони
погодили, що приймання послуг
здійснюється поетапно, з підписанням
актів приймання - передачі послуг та
приймання - передачі документації по
кожному етапу.

Відповідно до п. 10.1., п. 10.2. договір
набуває чинності з дати його
підписання та діє до 15 грудня 2012 року.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Як свідчать матеріали справи та не
заперечується сторонами, на виконання
умов договору відповідачем перші три
етапи договору були виконані своєчасно
і в повному обсязі, про що складені акти
приймання - передачі послуг від 23.12.2011р.
(2 акти), 06.07.2012р.

Згідно з календарним планом надання
послуг за четвертим етапом мали бути
виконані до 15.12.2012 року, обсяг
фінансування етапу складає 12000,00 грн.

14 грудня 2012 року між сторонами була
підписана додаткова угода №1 до до
говору, згідно з якою строк дії
договору встановлено до 29 грудня 2012
року.

Відповідно до додаткової угоди №2 від
29.12.2012 року до договору строк його дії
був продовжений до 01 жовтня 2013 року, а
термін виконання послуг за четвертим
етапом був продовжений до 01 жовтня 2013
року.

18.07.2011 року Держгірпромнагляд України
Наказом № 110 затвердив Методичні
рекоменда ції, щодо підготовки,
опрацювання, супроводження та
оформлення проектів законів України,
нормати вно-правових актів Президента
України, Кабінету міністрів України,
МНС та дотримання правил
нормопроектної техніки, яким поклав на
підпорядкований йому Національний
науково-дослідний інститут
промислової безпеки та охорони праці
обов'язки по супроводженню проектів
нормативно-правових актів під час
розгляду в управліннях
Держгірпромнагляду, погодження з
центральними органами виконавчої
влади та затвердження Міністерством,
чим відсторонив розробників від
супроводження і контролювання
проходження процедур розгляду,
погодження і затвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, в
грудні 2012 року відповідач остаточну
редакцію Правил, що є предметом
договору, надіслав до
Держгірпромнагляду України. Наказом
МНС України "Про затвердження Правил
охорони праці для виробництв лако
фарбової промисловості" остаточну
редакцію Правил було направлено на
погодження до центральних органів
виконавчої влади, спільних
представницьких органів профспілок та
роботодавців. Затримка виникла у
зв'язку із зміною порядку затвердження
та погодження нормативно-правових
актів центральними органами
виконавчої влади: а саме - направленням
Правил, що є предметом Договору на
перепогодження до Міненерговугілля.

Відповідач листом № 21 від 22.05.2013р.
звернувся до виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України про перенесення
термінів виконання робіт за договором
№ 190-Ф-11. Також відповідач звертався до
Держгірпромнагляду України листом № 20
щодо прискорення направлення Правил на
погодження. У відповідь на лист
Держгіпромнагляд України повідомив, що
проект погодження
нормативно-правового акта "Правила
охорони праці для виробництв
лакофарбової промисловості"
знаходиться на погодженні в
Міністерстві охорони здоров'я України
та після його погодження відповідний
комплект документів буде направлено до
Міністерства юстиції України на
реєстрацію.

10.07.2013 року листом №05.01-12-19/1224/20269
Міністерство охорони здоров'я України
надало відповідь Державній службі
гірничого нагляду та промислової
безпеки України, де зазначає, що ним
розглянуто проект наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України "Про затвердження Правил
охорони праці для виробництв
лакофарбової промисловості", наданим
листом №5575.0.6.2-6/6/13 від 13.06.2013 року
Держгірпромнагляду України.

Позивач не погодив відповідачу
перенести строки виконання робіт за
договором. 01.08.2013 року відповідач
направив позивачу лист №214-05-3, в якому
повідомив, що несвоєчасне затвердження
розробленого НПАОП унеможливлює
виконання договору в строки.

19.08.2013 року Держгірпромнагляд направив
листом №8110/0/6.2-6/6/13 до Міністерства енер
гетики та вугільної промисловості
України остаточну редакцію проекту
наказу Міністерства енергети ки та
вугільної промисловості України "Про
затвердження Правил охорони праці для
виробництв лакофарбової
промисловості", для затвердження та
подальшої реєстрації в Міністерстві
юстиції України.

30.08.2013 року листом № 28 відповідач
звернувся до позивача з проханням
укласти додаткову угоду до договору,
оскільки залишилось обмаль часу для
проходження процедури затвердження та
реєстрації правил з продовженим
строком до 31.12.2013 року.

23.09.2013 року позивач надав відповідь, де
вказав, що термін виконання договору
№190-Ф-11 закінчується 01.10.2013 та
виконавець є відповідальним за зо
бов'язанням за даним договором.

Листом №10409/0/6.2-6/6/13 21.10.2013 року
Держгірпромнагляд повідомив, що проект
погодження нормативно-правового акта
"Правила охорони праці для вироб ництв
лакофарбової промисловості"
направлений на розгляд та підпис
Міністру енергетики та вугільної
промисловості України після чого буде
направле ний в Міністерство юстиції
України.

Так, позивач зазначає, що відповідач
порушив договірне зобов'язання,
несумлінно виконував свої обов'язки за
договором, невчасно подав проект НПАОП
на узгодження, у зв'язку з чим порушив
строки договору.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання. Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Як вбачається з наданих до матеріалів
справи доказів, затримка виконання
відповідачем договірних зобов'язань
виникла не з вини відповідача, а у
зв'язку із зміною порядку затвердження
та погодження нормативно-правових
актів центральними органами
виконавчої влади, а саме, направлення
Правил, що є предметом договору на
перепогодження до Міненерго вугілля,
про що відповідач систематично
інформував позивача.

При цьому, наявні матеріали справи
свідчать про те, що до завершення дії
договору відповідач систематично
інформував позивача про стан виконання
послуг та неодноразово звертався до
позивача із заявами щодо сприяння
прискорення процедури затвердження
НПАОП та укладання додаткових угод
щодо перенесення строку договору на
кінець грудня 2013 року (вих. № 21 від
22.05.2013; вих. № 27 від 01.08.2013; вих. № 28 від
30.08.2013).

В свою чергу, у відповідях позивача ним
не зазначалось про розірвання
договору, про відсутність фінансування
чи про втрату актуальності виконання
послуг за договором.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про відсутність вини
відповідача у несвоєчасності
виконання договірних зобов'язань,
оскільки відповідач вчасно подав на
затвердження НПАОП Держгірпромнагляду
- грудень 2012 року. В свою чергу,
затвердження НПАОП центральними
органами виконавчої влади,
безпосередньо не залежить від
відповідача, тому останній не повинен
нести відповідальність.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем було
вжито всіх належних заходів щодо
належного виконання зобов'язань за
договором. Крім того, позивач погодився
з продовженням терміну дії договору та
строком виконання послуг за 4 етапом
договору, укладаючи додаткову угоду до
договору.

Слід зазначити, що 02 грудня 2013 року
Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України видало Наказ №
891 «Про затвердження Правил охорони
праці для виробництва лакофарбної
промисловості», який був
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 19 грудня 2013 року за № 2150/24682.

Отже, доказів того, що саме з вини
виконавця (відповідача) сталася
затримка державної реєстрації
матеріали справи не містять.

П. 7.3. договору встановлена
відповідальність виконавця за
неналежне виконання умов договору, а
саме:

- у разі затримки надання послуг або
надання їх не в повному обсязі
заявленому замовником, виконавець
сплачує неустойку в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожний день
затримки;

- у разі ненадання послуг за договором з
вини виконавця останні сплачує штраф в
розмірі 1% від суми договору.

Однак, враховуючи те, що відповідачем
доведено факт вжиття всіх залежних від
нього заходів щодо належного виконання
зобов'язання, а також з матеріалів
справи не вбачається доказів порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для стягнення з відповідач
штрафу за порушення зобов'язань за
договором та вважає правомірними
висновки першої інстанції про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено належними та
допустимими доказами того, що
внаслідок невиконання умов договору
відповідачем, він зазнав збитків.

Так, згідно ст. 22 Цивільного кодексу
України, під збитками визнаються
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати , які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права; доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено.

Відповідно до ч.2 ст. 224 Господарського
кодексу України, під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

При цьому позивач повинен довести
збитки, котрі були заподіяні
відповідачем, факт протиправної
поведінки відповідача, безпосередній
причинний зв'язок між його поведінкою
і заподіянням збитків та їх розмір.

Згідно діючого законодавства (ст.ст. 614,
623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 226
Господарського кодексу України), для
застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу господарського
правопорушення: 1) порушення
зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний
зв'язок між порушенням зобов'язання та
збитками; 4) вина.

Але позивачем в даному випадку не
доведено ні порушення зобов'язання з
боку відповідача, ні вжиття необхідних
заходів щодо запобіганню збиткам, що
означає неможливість наявності
причинного зв'язку між відсутнім
порушенням зобов'язання з боку
відповідача та збитками позивача.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про те, що позовні вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача збитків в розмірі 118000,00
грн. також є безпідставними,
недоведеними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно встановив, що позивач у
позовній заяві не зазначив жодної
підстави для стягнення з відповідача
збитків та штрафних санкцій.

Аналогічної правової позиції
дотримується господарський суд м.
Києва у рішенні від 27.05.2013 року по
справі №910/7747/13, Київський апеляційний
господарський суд у постанові від
23.07.2013 року по зазначеній справі, Вищий
господарський суд України у постанові
від 03.09.2013 року по зазначеній справі за
позовом ТОВ "Науково-дослідний центр
"Нафтохім" до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про стягнення
заборгованості, а також за зустрічним
позовом Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України до
ТОВ "Науково-дослідний центр "Нафтохім"
про стягнення штрафу.

Приймаючи до уваги вищезазначене,
колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
обставини справи були всебічно і повно
досліджені господарським судом, а тому
рішення господарського суду Сумської
області від 03.12.13 у справі № 920/1879/13
відповідає чинному законодавству та
фактичним обставинам справи, а доводи
заявника, з яких подана апеляційна
скарга про скасування рішення, не
можуть бути підставою для його зміни чи
скасування.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 03.12.13 у справі № 920/1879/13
залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 17 лютого 2014 року

Головуючий суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Гребенюк Н. В.