ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 р.
Справа № 914/4671/13

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ,до
відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого
підприємства «Енергія -
Новояворівськ», м. Новояворівськ,
Яворівський р-н, Львівська обл.,про:
стягнення 368 369,53 грн. Суддя М.М. Синчук
При секретарі Григорчук Н.В.За участю
представників:позивача:Не
з'явився.відповідача:Цікайло О.А. -
довіреність №07-10/13 від 17.01.2014 р.
Представнику відповідача роз'яснено
права та обов'язки передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Заяв про відвід судді не
подавалось. Клопотань про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало.

На розгляд господарського суду
Львівської області подано позов
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» до Товариства з
обмеженою відповідальністю науково -
виробничого підприємства «Енергія -
Новояворівськ» про стягнення 368 369,53
грн., а саме: 74 571,14 грн. пені, 260344,99 грн. -
штраф 7%, 13589,13 - інфляційні втрат, 19869,53
грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються
тим, що відповідач у порушення умов
договору №29/09/11-БО на купівлю-продаж
природного газу від 29.09.2011 р. не
здійснив оплати за поставлений
природний газ своєчасно та в повному
обсязі. Наведене стало підставою для
звернення позивача до суду з вимогою
стягнути з відповідача на користь
позивача суму, на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів - 13 589,13
грн., 3% річних в розмірі 19 864,26 грн., пені -
74 571,14 грн. та штраф 7% в розмірі - 260 344,99
грн.

Ухвалою від 13.12.2013 р. провадження
у справі порушено, позовну заяву
прийнято до розгляду, розгляд справи
призначено на 15.01.2014 р.

В судове засідання 15.01.2014 р.
представник позивача з'явився, вимоги
ухвали суду від 13.12.2013 р. виконав у
повному обсязі. Позовні вимоги
підтримав.

В судове засідання 15.01.2014 р.
представник відповідача з'явився,
незважаючи на те, що був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи судом, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 17.12.2013р. № 08634175, вимоги
ухвали суду від 13.12.2013 р. не виконав.

В судових засіданнях розгляд
справи відкладався у зв'язку з
неприбуттям представника відповідача
в судові засідання та невиконання
вимог ухвали суду.

В судове засідання 11.02.2014 р.
представник відповідача не з'явився,
через канцелярію суду подав клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з зайнятістю уповноваженого
представника в іншому судовому
засіданні, вимоги ухвали суду від 28.01.2014
р. не виконав.

В судове засідання 11.02.2014 р.
представник позивача з'явився, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Подав клопотання про відкладення
розгляду справи та продовження строку
розгляду.

В судовому засіданні розгляд справи
відкладено на 18.02.2014 р. Строк розгляду
справи продовжено.

В судове засідання 18.02.2014 р. представник
позивача не з'явився, про причини
неявки уповноваженого представника в
судове засідання не повідомив.

В судове засідання 18.02.2014 р. представник
відповідача з'явився, щодо позову
заперечує з підстав викладених у
відзиві та додатковому відзиві на
позовну заяву, просять зобов'язати
позивача здійснити перерахунок
заборгованості та штрафних санкції
згідно норм Методики, затвердженої
Наказом Міністерства палива та
енергетики № 288.

В судовому засіданні розгляд справи
відкладено на 27.02.2014 р.

В судове засідання 27.02.2014 р. представник
позивача не з'явився. 25.02.2014 р., до
господарського суду Львівської
області, від представника позивача
надійшла телеграма про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
неможливістю забезпечити участь
уповноваженого представника в судове
засідання.

В судовому засіданні 27.02.2014 р.
представник відповідача подав заяву
про зменшення належних до сплати
штрафних санкцій, а саме пені та штрафу,
у зв'язку з тим, що відповідач здійснює
постачання теплової енергії бюджетним
установам, організаціям та населенню;
основний борг за Договором відсутній;
період прострочення сплати
заборгованості мінімальний; фінансове
становище відповідача є важким. До
матеріалів заяви долучив: довідку про
обороти рахунку 369 за січень 2014 р.
(населення) та довідку про обороти
рахунку 369 за січень 2014 р.(бюджет).

Суд, розглянувши заяву позивача про
відкладення розгляду справи, дійшов
висновку про безпідставність її до
задоволення з огляду на наступне.
Провадження у даній справі порушено
13.12.2013р. Ухвалою суду від 11.02.2014 р. строк
розгляду справи продовжено.

Позивач явку повноважного
представника в судове засідання 27.02.2014
р. не забезпечив, однак подав телеграму
про відкладення розгляду справи у
зв'язку із неможливістю забезпечити
участь уповноваженого представника в
судове засідання. Доказів неможливості
забезпечити участь уповноваженого
представника в судове засідання суду
не надано. Разом з тим суд зазначає, що
представництво інтересів сторони у
судовому процесі може забезпечувати
будь-яка інша особа, якій видано
довіреність від імені підприємства в
установленому порядку. Тому суд не
вбачає достатніх підстав для
задоволення клопотання позивача про
відкладення розгляду справи.

Суд звертає увагу позивача на те, що
відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
з них справа може бути розглянута без
їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника позивача,
оскільки про місце, час та дату
розгляду справи останній повідомлений
належно, проте не скористався правами
передбаченими діючим господарським
процесуальним законодавством, а також
в матеріалах справи достатньо
необхідних господарському суду
документів для прийняття
обґрунтованого та правомірного
рішення.

Згідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представника відповідача,
проаналізувавши матеріали справи, суд
встановив наступне.

29 вересня 2011 року між сторонами був
укладений договір № 29/09/11-БО
купівлі-продажу природного газу
(надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору продавець
(позивач у справі) зобов'язався
передати у власність покупця у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», далі - газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами, а
покупець (відповідач у справі)
зобов'язався прийняти і оплатити газ на
умовах, визначених цим Договором.

30.09.2011 року сторонами до Договору була
укладена Додаткова угода №1.

11.10.2011 року сторонами до Договору була
укладена Додаткова угода №2.

01.08.2012 року сторонами до Договору була
укладена Додаткова угода №3.

Згідно вище вказаних Додаткових угод,
сторонами погоджено «Кількість та
якість газу» та «Ціну газу».

Відповідно до п. 3.3. Договору
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Позивач протягом жовтня 2011 року -
грудня 201 року передав відповідачу, а
останній прийняв природний газ у
обсязі 2255,252 тис.мі на загальну суму 10 483
429 грн. 51 коп.

Вищезазначений факт підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
актів приймання-передачі природного
газу від 31.10.2011 року (за 1 частину жовтня
2011року), від 31.10.2011 року (за 2 частину
жовтня), від 26.11.2012 року (за вересень 2012
року), від 30.09.2012 року (за вересень 2012
року), від 27.11.2012 р. (за жовтень 2012 року),
від 30.11.2012 року (за листопад 2012 року) та
від 31.12.2012 р. (за грудень 2012 року), а також
довідками щодо кінцевого сальдо
відповідача за період з 01.10.2011 року по
30.09.2013 року та щодо операцій із
відповідачем за цей період.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за
газ здійснюється відповідачем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач розраховувався за
поставлений позивачем газ з порушенням
строків встановлених Договором, а тому
позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення з відповідача суми, на яку
збільшився борг внаслідок інфляційних
процесів - 13 589,13 грн., 3% річних в розмірі
19 864,26 грн., пені - 74 571,14 грн. та штраф 7% в
розмірі - 260 344,99 грн. за неналежне
виконання відповідачем укладеного між
сторонами Договору.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 174 Господарського
кодексу України договір є підставою
для виникнення господарських
зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (
ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання,
якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом ( ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи вищезазначені положення,
позивач нарахував відповідачу 3% річних
за зобов'язаннями вересня 2012 року - 8 123
грн. 67 коп.; за зобов'язаннями жовтня 2012
року - 7 747 грн. 22 коп.; за зобов'язаннями
листопада 2012 року - 3 740 грн. 01 коп.; за
зобов'язаннями грудня 2012 року - 253 грн. 37
коп.; всього 3% річних за вищезазначені
періоди прострочення нараховано на
загальну суму 19 864 грн. 26 коп.

Враховуючи вищезазначені положення,
позивач нарахував відповідачу
інфляційні втрати за зобов'язаннями
вересня 2012 року - 1 899 грн. 22 коп.; за
зобов'язаннями жовтня 2012 року - 4 556 грн.
61 коп.; за зобов'язаннями листопада 2012
року - 5 750 грн. 47 коп.; за зобов'язаннями
грудня 2012 року - 1 382 грн. 83 коп.; всього
інфляційних втрат за вищезазначені
періоди прострочення нараховано на
загальну суму 13 589 грн. 13 коп.

Враховуючи порушення відповідачем
строків виконання зобов'язань, суд
вважає, що вимоги про стягнення з
відповідача 13 589 грн. 13 коп. інфляційних
втрат та 19 864 грн. 26 коп. 3% річних, за
вищезазначені періоди прострочення,
підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено правило, згідно
якого суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України порушення зобов'язань
(невиконання або неналежне виконання) є
підставою для застосування
господарських санкцій передбачених
законом або договором.

Згідно до ст. 230 Господарського кодексу
України у разі невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання до учасника господарських
відносин застосовуються штрафні
санкції, які відповідно до ст. 231
Господарського кодексу України
застосовуються у розмірі
встановленому законом або договором.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем
(відповідачем) умов п. 6.1 Договору, він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю пеню (крім суми
заборгованості) у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
прострочено платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплати штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми прострочення
платежу.

Як вбачається з розрахунку позовних
вимог, пеня нарахована з урахуванням
часткових проплат відповідача, а саме:
за зобов'язаннями вересня 2012 року - 15 868
грн. 19 коп.; за зобов'язаннями жовтня 2012
року - 38 736 грн. 08 коп.; за зобов'язаннями
листопада 2012 року - 18 700 грн. 03 коп.; за
зобов'язаннями грудня 2012 року - 1 266 грн.
85 коп.; всього пені за вищезазначені
періоди прострочення нараховано на
загальну суму 74 571 грн. 14 коп.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 7% штрафу від суми
простроченого платежу, які нараховані
відповідачу за зобов'язаннями вересня
2012 року в розмірі 100 863 грн. 50 коп., за
зобов'язаннями жовтня 2012 року в розмірі
159 481 грн. 49 коп., всього на загальну суму
260 344 грн. 99 коп.

В судовому засіданні 27.02.2014 р.
представник відповідача подав заяву
про зменшення належних до сплати
штрафних санкцій, а саме пені та штрафу,
у зв'язку з тим, що відповідач здійснює
постачання теплової енергії бюджетним
установам, організаціям та населенню;
основний борг за Договором відсутній;
період прострочення сплати
заборгованості мінімальний; фінансове
становище відповідача є важким. До
матеріалів заяви долучив: довідку про
обороти рахунку 369 за січень 2014 р.
(населення) та довідку про обороти
рахунку 369 за січень 2014 р.(бюджет).

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України передбачена можливість
зменшення за рішенням суду розміру
неустойки, якщо він значно перевищує
розмір збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
Аналогічна за змістом норма
передбачена і ст. 233 ГК України.

При цьому, відповідно п. 3.17.4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й
з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Окрім того, у п. 7 оглядового листа
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку ВГСУ)" від 29.04.2013р.
№01-06/767/2013 вказано: положеннями частини
першої статті 233 ГК України
передбачено, що у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно зі збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Нормами п.3 ч.1 ст.83 ГПК України
визначено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Крім того, господарським судом
враховуються роз'яснення викладені в
п.9.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
23.03.2012 "Про судове рішення", згідно якого
у резолютивній частині рішення
господарські суди повинні зазначати у
рішеннях про часткове задоволення
майнових вимог, у тому числі в разі
зменшення розміру неустойки згідно з
пунктом 3 ст.83 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Приймаючи рішення про зменшення
розміру неустойки (пені та штрафу), суд
взяв до уваги наступні обставини:

- газ, який постачався за договором
використовувався Товариством з
обмеженою відповідальністю науково -
виробничим підприємством «Енергія -
Новояворівськ» для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями, населенням та іншими
установами, заборгованість яких за
спожиту теплову енергію та надані
послуги підтверджується наявною в
матеріалах справи довідкою про
обороти рахунку 369 за січень 2014р., що
також є підтвердженням того факту, що в
діях відповідача відсутній будь-який
умисел щодо несплати заборгованості.

- єдиним джерелом розрахунків за
спожитий природний газ є отримання
коштів від споживачів, а основною
причиною несвоєчасних розрахунків за
спожитий природний газ є наявність
різниці у тарифах на теплову енергію,
та її несвоєчасне відшкодування із
боку держави, про що свідчить наявна в
матеріалах справи довідка про обороти
рахунку 369 за січень 2014 р. (бюджет) на
послуги постачання теплової енергії
наданих населенню Товариством з
обмеженою відповідальністю науково -
виробничого підприємства «Енергія -
Новояворівськ», якою підтверджується
заборгованість держави перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого
підприємства «Енергія -
Новояворівськ».

- прострочка з оплати газу за договором
№ 29/09/11-БО купівлі-продажу природного
газу від 29.09.2011 р. виникла саме через
несвоєчасність розрахунку із боку
держави та населення за теплову
енергію.

З огляду на те, що порушення
зобов'язання відповідачем не потягло
значних втрат для позивача і виникло
через заборгованість населення,
враховуючи ступінь виконання
зобов'язання боржником - повне
погашення суми основного боргу,
майновий стан сторін та їх інтереси,
відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, суд
вважає за доцільне зменшити розмір
пені та зменшити розмір штрафу, яка
підлягає стягненню з відповідача, на 90%
(дев'яносто) відсотків.

У зв'язку зі зменшенням суми штрафу та
пені позовні вимоги підлягають
задоволенню частково щодо стягнення 7%
штрафу в сумі 23 431,05 грн. та щодо
стягнення пені в сумі 6 711,40 грн.

Згідно п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" у разі
коли господарський суд на підставі
пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір
неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 33, 34,
43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити належний до сплати розмір
пені на 90%, до суми 6 711,40 грн.

3. Зменшити належний до сплати розмір
штрафу на 90%, до суми 23 431,05 грн.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю науково -
виробничого підприємства «Енергія -
Новояворівськ» (адреса: 81053, вул.
Пасічника, 1, м. Новояворівськ;
ідентифікаційний код 32789941) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (адреса: 0100, вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ;
ідентифікаційний код 20077720) 6 711,40 грн.
пені, 23 431,05 грн. - штраф 7%, 13 589,13 -
інфляційні втрат, 19 864,26 грн. - 3% річних, 7
367,39 грн. судового збору.

5. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

6. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Повний текст рішення суду виготовлено
та підписано 03.03.2014 р.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя
Синчук М.М.