м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/885/14 13.02.14
Господарський суд міста Києва в складі:
головуючого судді
розглянувши справу № 910/885/14
за позовом публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна»
до товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
про стягнення 32 479,37 грн.
За участю представників сторін:
від позивача: Грохольська Н.П.,
довіреність № 185D/2013 від 13.04.2013р.;
від відповідача: Борзенкова Ю.М.,
довіреність № 01/230-640 від 26.12.2013р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Універсальна»
(надалі - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант» про стягнення штрафу в
розмірі 32 479,37 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі Договору-доручення № 000/07-0009
про надання агентських послуг по
страхуванню від 01.03.2007р. відповідач
зобов'язався укладати від імені та за
дорученням позивача договори
страхування та видавати страхові
поліси міжнародного обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що діють на
території країн - членів міжнародної
системи автомобільного страхування
«Зелена карта» та вести окремий облік
своєї діяльності. Так, відповідачем
було втрачено чисті (незаповнені)
бланки полісів «Зелена карта» у
кількості 18 штук, внаслідок чого,
посилаючись на положення постанови
Кабінету Міністрів України № 5 від
06.01.2005р., позивач просить суд стягнути з
відповідача штраф у сумі 32 479,37 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.01.2014р. порушено провадження
у справі № 910/885/14 та призначено її
розгляд на 13.02.2014р.
Присутній у судовому засіданні 13.02.2014р.
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги у повному
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позовних вимог. Посилаючись на
обставини, наведені у відзиві на
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами, у
Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
засіданні суду була оголошена вступна
та резолютивна частини рішення.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, що мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва,
01.03.2007р. між позивачем (за договором -
страховик) та відповідачем (за
договором - агент) укладено
договір-доручення № 000/07-0009 про надання
агентських послуг по страхуванню,
відповідно до п.1.1 якого страховик
доручає, а агент приймає на себе
зобов'язання по наданню фізичним і
юридичним особам страхових послуг
шляхом укладення договорів
страхування від імені та за дорученням
Відповідно до п.1.2 договору, страховик
уповноважує агента та його
відокремлені підрозділи укладати від
імені та за дорученням страховика з
правом передоручення, договори
страхування та видавати страхові
поліси міжнародного обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що діють на
території країн - членів міжнародної
системи автомобільного страхування
«Зелена карта» відповідно до Закону
України «Про цивільно-правову
відповідальність власників наземних
транспортних засобів».
Умовами п.2.2.2 договору передбачено
обов'язок страховика забезпечувати
агента бланками договорів страхування.
Також, умовами п.2.4.5 договору, визначено
обов'язок агента вести окремий облік
своєї діяльності, пов'язаної із
виконанням обов'язків за цим договором,
забезпечувати збереження грошових
коштів, отриманих від страхувальників,
бланків суворої звітності. Документів
і матеріалів, наданих страховиком, у
відповідності з вимогами чинного
законодавства та нести за них повну
матеріальну відповідальність (п.2.4.7
Положеннями п.2.4.10 договору
передбачено, що при втраті документів,
бланків полісів терміново (не пізніше
як за 24 години) агент зобов'язаний
повідомити страховика телефонним чи
факсимільним зв'язком і подати
страховику письмове пояснення про
обставини випадку з зазначенням
реквізитів втрачених документів, а
також за власний рахунок опублікувати
оголошення в пресі про втрату полісу.
У п. 9.1. договору сторони визначили, що
договір вступає в силу з 02.04.2007р. і діє
Якщо за місяць до закінчення строку дії
договору жодна із сторін письмово не
вимагає його припинення, дія договору
вважається продовженою терміном на
один рік на тих же умовах, без
додаткового погодження сторонами (п.9.2
Під час розгляду справи сторони не
надали суду доказів розірвання
договору-доручення № 000/07-0009 від 01.03.2007р.
у встановленому порядку.
18.12.2012р. (штамп вхідної кореспонденції
ПАТ «СК «Універсальна») позивачем було
отримано від відповідача лист вих. №
10/1596 від 11.07.2012р., в якому останній
повідомив про втрату полісів
міжнародного страхування «Зелена
карта» у кількості 18 штук (з яких 15 штук
полісів, дія яких поширюється на
держави Європейського союзу та 3 штуки
з територією дії, яка поширюється на
держави Східної Європи). Також,
відповідач у даному листі гарантував
позивачу належне виконання свого
обов'язку перед позивачем щодо
компенсації шкоди, яка може бути
заподіяна внаслідок виплати
страхового відшкодування за
втраченими полісами.
Відповідно до п. 6.1 договору, у випадку
недбалого ставлення до збереження або
неправильного використання, довірених
йому бланків суворої звітності, до
агента застосовуються штрафні санкції,
перелік яких зазначено у наказі
позивача «Про відповідальність за
порушення у роботі з бланками полісів
«Зелена карта», який є додатком № 1 до
Так, відповідно до п.1 додатку № 1 до
договору «Про відповідальність за
порушення у роботі з бланками полісів
«Зелена карта», передбачено, що за
втрату чистих (незаповнених) бланків
полісів «Зелена карта», або видачу
страхувальнику звітної копії
реалізованого полісу разом з усіма
екземплярами бланку - встановлюється
штраф у розмірі максимального
місячного тарифу у відповідності до
типу полісу. Встановлені суми штрафів
застосовуються згідно діючих на момент
порушення розмірів страхових платежів
із врахуванням поточних змін у тарифах
(п. 5 додатку № 1 до договору).
Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 5 від 06.01.2005р. «Про
затвердження максимальних розмірів
страхових платежів за договорами
міжнародного обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», установлено
максимальні розміри страхових
платежів, у межах яких Моторне
(транспортне) страхове бюро встановлює
обов'язкові для своїх повних членів
єдині розміри страхових платежів за
договорами міжнародного обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, згідно з
Згідно з додатком до вказаної
постанови Кабінету Міністрів України.
для категорії полісів, втрачених
відповідачем, максимальний розмір
страхових платежів становить 178,95 євро.
Відповідно до п. 2 примітки постанови
Кабінету Міністрів України № 5 від
06.01.2005р., розмір страхового платежу за
договором міжнародного обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів обчислюється в
гривнях виходячи з офіційного
обмінного курсу гривні до євро,
встановленого Національним банком на
дату укладення такого договору.
Відповідно до примітки 3, у разі
укладення договору міжнародного
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу, дія якого поширюється на
держави Східної Європи, які не є
членами Європейського Союзу, наведені
в додатку значення зменшуються на 50
Позивач 11.10.2013р. звернувся до
відповідача з претензією за вих. №
1783/10-018 з вимогою про сплату штрафу за
втрату полісів «Зелена карта». Проте,
відповідач вказані вимоги залишив без
відповіді та задоволення.
З огляду на вищевикладене, позивач
просить суд стягнути з відповідача
У відзиві на позовну заяву відповідач
заперечив проти задоволення позовних
вимог, обґрунтовуючи тим, що втрачено
було заповнені поліси «Зелена карта», а
не чисті на підтвердження чого
відповідачем подано суду службову
записку директора філії ТДВ «СК
«Альфа-Гарант», а дія спірного
договору, яким передбачено штрафні
санкції за недбале ставлення до
бланків суворої звітності та додатку
до нього, закінчилась у 2008 році. При
цьому, у своєму листі відповідач
зобов'язувався відшкодувати шкоду, яка
може бути заподіяна внаслідок виплати
страхового відшкодування за
втраченими полісами. Однак, позивачем
не надано доказів понесення збитків за
втраченими полісами. Також, відповідач
зазначає, що повідомив позивача про
втрату полісів 11.07.2012р., а не 18.12.2012р., як
зазначено на вхідному штампі позивача.
При цьому, з урахуванням повідомлення
позивача про втрату полісів 18.12.2012р.,
відповідач, посилаючись на норми
статті 258 Цивільного кодексу України,
просить суд застосувати до позовних
вимог про стягнення штрафу строк
позовної давності та відмовити в
задоволенні позовних вимог.
Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України, майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкт
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Як встановлено судом, відповідач
письмово повідомив позивача про втрату
полісів «Зелена карта» у кількості 18
штук, що підтверджується листом
відповідача за вих. № 10/1596 від 11.07.2012р.,
який отримано позивачем згідно штампу
вхідної кореспонденції 18.12.2012р. Доказів
зворотного відповідачем суду не
Відтак, твердження відповідача, що дія
договору та додатків до нього
закінчилася в 2008 році є
необґрунтованими, оскільки
матеріалами справи підтверджується
виконання сторонами умов спірного
договору в 2012 році, що свідчить про
Враховуючи втрату відповідачем
полісів у кількості 18 штук, а також те,
що умовами п.6.1 спірного договору
сторонами встановлено застосування до
відповідача штрафних санкцій у випадку
недбалого ставлення до збереження або
неправильного використання, довірених
йому бланків суворої звітності, суд
дійшов висновку, що позовні вимог про
стягнення штрафу є обґрунтованою,
документально підтвердженою.
Заперечення відповідача, що ним було
втрачено заповнені поліси судом
відхиляється, оскільки службова
записка, подана відповідачем, не є
належним доказом в розумінні ст. 33 ГПК
України, оскільки фактично є
одностороннім документом відповідача.
Водночас, суд враховує, що у відзиві на
позовну заяву відповідач заявив про
застосування строку позовної давності
до вимоги про стягнення 32 479,37 грн.
Відповідно до пункту 4 статті 267
Цивільного кодексу України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
Згідно із ст. 256, п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу. До
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
Порядок визначення початку перебігу
позовної давності врегульовано ст. 261
Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного
кодексу України, перебіг позовної
починається від дня, коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
Суд відзначає, що відповідно до п.2.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року №10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів», за
змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду.
У разі коли такі право чи інтерес не
порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
Судом установлено, що відповідачем
було повідомлено позивача про втрату
полісів «Зелена карта» 18.12.2012р., що
підтверджується вхідним штампом
позивача на листі відповідача вих. №
10/1596 від 11.07.2012р., отже право подати
позов до суду у позивача виникло саме з
18.12.2012р. та тривало до 18.12.2013р.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся із позовом до суду
23.01.2014р., про що свідчить штамп
Господарського суду міста Києва про
отримання позовної заяви, тобто з
порушення строку позовної давності, що
є підставою для відмови у позові.
Відносно посилань позивача на те, що
він звернувся з позовом до суду в межах
строку позовної давності, проте
позовну заяву було повернуто без
розгляду на підставі статті 63
Господарського процесуального кодексу
України, то суд відзначає, що згідно з ч.
1 статті 265 Цивільного кодексу України,
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу строку позовної
Приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Позивач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б підтвердили
поважність причин пропущення останнім
строку позовної давності, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку, що заявлені
позивачем вимоги задоволенню не
Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
В задоволенні позовних вимог відмовити
Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.02.2014р.

Суддя
А.І. Привалов