ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 р.
Справа №917/2423/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчукгаз", пров. Героїв Бреста, 46,
м. Кременчук, 39601

про стягнення 70 968,06 грн

Суддя Сірош Д.М.

Представники сторін:

від позивача: Сіндряков О.В.,
довіреність №14-151 від 22.08.2013 р.

від відповідача: Сиротенко В.В.,
довіреність №19/1694 від 04.06.2013 р.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення у
відповідності до вимог ст. 85 ГПК
України.

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача 9 847,96
грн- 3% річних, 11 880,27 грн інфляційних та
49 239,82 грн пені за неналежне виконання
грошового зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу природного газу №
2070-21-ВТВ від 25.07.2012 р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
проти позову заперечує посилаючись на
те, що на момент розгляду даної справи у
позивача перед відповідачем існує
зустрічна непогашена заборгованість з
оплати, наданих йому послуг по
транспортуванню газу, яка виникла на
підставі укладеного між сторонами
договору про надання послуг з
транспортування природного газу
розподільними трубопроводами № 14/3114/12
від 05.06.2012 р.

Також, відповідач вказує на невірне
нарахування позивачем пені та річних.

Крім того, просить суд зменшити розмір
пені на 50%, посилаючись на важкий
фінансовий стан підприємства.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

25 липня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(Продавець) та Публічним акціонерним
товариством "Кременчукгаз" (Покупець)
укладений договір № 2070-21-ВТВ
купівлі-продажу природного газу (а. с. 10
- 15).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
Продавець зобов'язувався передати у
власність Покупцю в 2012 році природний
газ, виключно для
виробничо-технологічних витрат та
нормованих втрат Покупця, а Покупець
зобов'язувався прийняти та оплачувати
газ на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивач
поставив протягом листопада - грудня 2012
року, а відповідач прийняв природний
газ в обсязі 2 333,288 тис. куб. м. на
загальну суму 10 661 576,86 грн, що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу від 30.11.2012 р.
за листопад на суму 5 940 136,80 грн, від
31.12.2012 р. за грудень на суму 4 721 440,06 грн
(копії актів у матеріалах справи, а. с. 16
- 17).

Таким чином, позивачем передано
відповідачу природний газ на загальну
суму 10 661 576,86 грн.

Пунктом 6.1 та 6.2. договору встановлено,
що оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 20 числа
місяця наступного за місяцем поставки
газу.

Порушуючи умови договору відповідачем
невчасно проводились розрахунки за
поставлений природний газ, що
підтверджується сальдо по
підприємству та випискою по операціях
по підприємству (а. с. 18 - 19).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одним з
наслідків порушення зобов'язання,
передбачених ст. 611 ЦК України є сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав зобов'язання у строк,
встановлений договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі невиконання Покупцем умов пункту
6.1. та 6.2 цього договору Покупець
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

Позивачем здійснено нарахування пені
за порушення грошових зобов'язань по
договору № 2070-21-ВТВ від 25.07.2012 р. за
наступні періоди: за зобов'язаннями
листопада 2012 року за період з 21.12.2012 р.
по 08.01.2012 р. у сумі 38 500,30 грн, відповідно
до акту приймання-передачі природного
газу від 30.11.2012 р. за листопад; за
зобов'язаннями грудня 2012 року за період
з 20.01.2013 р. по 31.01.2013 р. у сумі 10 739,52
грн, відповідно до акту
приймання-передачі природного газу від
31.12.2012 р. за грудень.

Всього розмір пені складає 49 239,82 грн
(розрахунок у матеріалах справи, а. с. 9).

Перевіривши наданий розрахунок, суд
дійшов висновку, що позивач невірно
визначив початок строку нарахування
пені - з 21.01.2013 р. за зобов'язаннями, які
виникли у грудні 2012 року, оскільки 20
число - останній день для здійснення
розрахунків, припав на вихідний день.

Відповідно до п. 5 ст. 254 ЦК України якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Тому, останнім днем для здійснення
розрахунків по договору слід вважати
21.01.2013 р.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

З огляду на викладене у позивача
виникло права на нарахування пені за
зобов'язаннями грудня 2012 року з 22.01.2013 р.

За перерахунком, здійсненим судом за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга: Еліт 8.1.5" до стягнення з
відповідача за період з 22.01.2013 р. по
31.01.2013 р. підлягає пеня в сумі 6 888,29 грн.

Всього, суд задовольняє позовні вимоги
в частині стягнення пені в розмірі
45 388,59 грн (38 500,30 грн за
зобов'язаннями, які виникли в листопаді
2012 року та 6 888,29 грн - за
зобов'язаннями грудня 2012 року).

Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредиторів від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримання ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки за порушення виконання
зобов'язання.

Враховуючи початок прострочення
оплати за зобов'язаннями грудня 2012 року
з 22.01.2013 р. за перерахунком, здійсненим
судом до стягнення з відповідача
підлягає 3% річних у сумі 7 700,06 грн. за
період з 22.01.2013 р. по 31.01.2013 р.

Всього, суд задовольняє позовні вимоги
в частині стягнення 3% річних у сумі
9 077,72 грн (7 700,06 грн за
зобов'язаннями, які виникли в листопаді
2012 року та 1 377,66 грн - за
зобов'язаннями грудня 2012 року).

Щодо стягнення інфляційних у розмірі 11
880,27 грн за січень 2013 року суд дійшов
висновку про задоволення позову в цій
частині в повному обсязі.

Посилання відповідача на скрутне
фінансове становище підприємства суд
до уваги не приймає, виходячи з
наступного:

Згідно ч. 1 ст. 229 ГК України учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Крім того, ч. 2 ст. 218 ГК України
передбачає, що відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Посилання відповідача на
заборгованість позивача по договору
послуг по транспортуванню газу, яка
виникла на підставі укладеного між
сторонами договору про надання послуг
з транспортування природного газу
розподільними трубопроводами №
14/3114/12 від 05.06.2012 р., як на підставу не
проведення своєчасних розрахунків з
позивачем, судом відхиляється,
оскільки вказаний договір немає
жодного відношення до правовідносин
між сторонами по договору
купівлі-продажу природного газу №
2070-21-ВТВ від 25.07.2012 р.

Щодо клопотання відповідача про
зменшення розміру нарахованої пені,
суд зазначає наступне:

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий
стан сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Відповідно до ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідач не надав доказів в
обґрунтування свого клопотання та
доказів наявності виняткових обставин,
у зв'язку з чим клопотання про
зменшення розміру пені задоволенню не
підлягає, як необґрунтоване.

Судовий збір згідно до ст. 49 ГПК України
покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82 - 85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Кременчукгаз", пров. Героїв
Бреста, 46, м. Кременчук, 39601 () на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ,
01001 () 45388,59 грн пені, 9077,72
грн - 3% річних, 11880,27 грн інфляційних,
1608,46 грн судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Суддя
Сірош Д.М.

Повне рішення складено 11.02.2014 р.