ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.Справа № 923/1487/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів:
Гладишевої Т.Я.,

Петрова М.С.,

(склад суду змінено згідно
розпорядження № 166 від 08.02.2014р.)

при секретарі судового засідання
Полінецькій В.С.

/сторони не використали законного
права на участь у судовому засіданні,
хоча про час та місце його проведення
повідомлені належним чином (див. -
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень від
16.01.14р.), позивач у відзиві на апеляційну
скаргу без його присутності/

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Херсон

на рішення господарського суду
Херсонської області від 10.12.2013 р.

по справі № 923/1487/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Херсонська
теплоелектроцентраль"

до скаржника

про стягнення 10 786,92 грн..

Встановив:

У жовтні 2013р. Публічне акціонерне
товариство (далі по тексту - ПАТ )
„Херсонська теплоелектроцентраль"
звернулось до господарського суду
Херсонської області з позовом до
Фізичної особи - підприємця (далі - ФОП)
ОСОБА_2 про стягнення 10786, 92грн. вартості
безпідставно набутої в період з
листопада 2012р. по квітень 2013р.
теплової енергії.

Позовні вимоги з посиланням на
ст.ст. 536, 1212, 1213, 1214 ЦК України,
мотивовані тим, що теплозабезпечення
відповідача здійснюється без
відповідного договору через
централізовану систему житлового
будинку по адресу: АДРЕСА_1, а виробниче
приміщення, що займає відповідач в
означеному будинку, належить йому на
праві власності на підставі договору
міни від 5.08.02р..

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 10.12.2013р. (суддя
Людоговська В.В.) позовні вимоги ПАТ
„Херсонська теплоелектроцентраль"
задоволені в повному обсязі з підстав
їх обґрунтованості.

Не погоджуючись з вказаним вище
рішенням місцевого господарського
суду, ФОП ОСОБА_2 звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
повністю скасувати рішення суду першої
інстанції від 10.12.2013р. та прийняти нове,
яким відмовити ПАТ „Херсонська
теплоелектроцентраль" в задоволенні
позову.

На думку скаржника місцевим
господарським судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясувані обставини, що мають
значення для справи та зроблені
висновки, які не відповідають
обставинам справи, недоведені
обставини, що мають значення для
вирішення спору по суті, оскільки суд
не звернув уваги на те, що:

- відповідно до чинного законодавства
для нього договір не є обов'язковим;

- відповідач неодноразово звертався до
позивача з приводу припинення
теплопостачання, що позивач ігнорував;

- нав'язуючи відповідачу свій товар,
позивач відповідно до ст.ст. 29, 34 ГК
України зловживає монопольним
становищем.

У відзиві на апеляційну
скаргу ПАТ „Херсонська
теплоелектроцентраль" спростовує
доводи апеляційної скарги та просить
залишити оскаржуване рішення без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
судова колегія прийшла до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи та вірно встановлено
господарським судом першої інстанції,
ФОП ОСОБА_2 в період з листопада 2012р. по
квітень 2013р. користувався виробничим
приміщенням /112, 2 кв.м/, що знаходяться в
будинку по АДРЕСА_1. Зазначене
приміщення належить йому на праві
власності з 5 серпня 2002 року, що
встановлено чинними рішеннями
господарського суду Херсонської
області в справах № 8/418-08 від 7.10.08р. та
№4/166-09 від 2.09.09р., в яких розглянуто
аналогічні спори між тими ж сторонами
та стягнуто вартість спожитої за
попередні періоди теплової енергії, і
відповідно до ст.35ГПК України
повторного доведення не потребує.

Позивач здійснював постачання
теплоносія за вказаною адресою в
наступних обсягах: листопад 2012 року - 1,40
Г/кал на суму 1679,83 грн.; грудень 2912 року -
2,20 Г/кал на суму 2423,76 грн.; січень 2013 року
- 1,86 Г/кал на суму 2231,77 грн.; лютий 2013 року
- 1,70 Г/кал на суму 2039,80 грн.; березень 2013
року - 1,81 Г/кал на суму 2171,78 грн.; квітень
2013 року - 0,20 Г/кал на суму 239,98 грн. на
загальну суму 10 786, 92 грн., що
підтверджено спільними актами
перевірки технічного стану прибору
обліку та звірки показань тепло
лічильника перед початком та після
закінчення опалювального періоду 2012-2013
років від 13.09.12р. та від 09.04.13р. /а.с.43-44/ та
відомостями-звітами про споживання
теплової енергії та параметри
теплоносія за показами тепло
лічильника за період з листопада 2012
року по квітень 2013 р. /а.с.36-41/.

Дійсно відповідно до ст.24 Закону
України "Про теплопостачання" має право
обирати джерело теплової енергії чи
теплопостачальника, якщо це можливо за
існуючими технічними умовами.

До інженерних споруд вказаного
житлового будинку, у тому числі і
розташованих в ньому нежитлових
приміщень, входять системи
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Відповідно до
п.п. 24, 25, 27 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.05р № 630 /далі - Правила/
відповідач може відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення, але має за власний рахунок
відключитись від мереж
теплопостачальника у порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади. Наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України №4 від 22.11.05р., зареєстрованим в
Міністерстві юстиції 9.12.05р. за № 1478/11758,
затверджено Порядок відключення
приміщень житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води / далі -
Порядок/, відповідно до якого дозвіл на
відключення від мереж
централізованого опалення надає
постійно діюча міжвідомча комісія.
Оскільки ФОП ОСОБА_2 до означеної
комісії не звертався, відключення від
централізованої системи опалення та
облаштування індивідуальної у
вищевказаному нежитловому приміщенні
у передбаченому законодавством
порядку проведено не було.

5.10.12р. та 3.12.12р. ПАТ „Херсонська
ТЕЦ" листами № 06-1/2108 та № 06-1/2677 на
адресу ФОП ОСОБА_2 було направлено два
примірника договору про надання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води" № 414 з
пропозицією підписати, завірити
печаткою та повернути на адресу
позивача один екземпляр договору
(а.с.13-14), що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення від
20.10.12р. та від 23.02.13р. / на з.б. а.с.13-14/, але
він, як то передбачено ст. 181
Господарського кодексу України, не
повернувся до позивача ні з протоколом
розбіжностей, ні підписаним, отже є
неукладеним.

Одначе, відповідачем об'єкт
розташований в житловому будинку по
АДРЕСА_1, а його підключення до
теплозабезпечення здійснюється
одночасно з підключенням будинку, який
має єдину систему централізованого
теплопостачання. За таких обставин,
факт користування теплоенергією, що
поставлялася позивачем, колегія суддів
вважає доведеним належним чином.

Відповідно до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій, що не передбачені цими актами, але
породжують цивільні права та обов'язки
не лише на підставі договорів та інших
правочинів, а і на підставі інших
юридичних фактів, яким і є факт
користування поставленою
теплоенергією.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Таким чином між сторонами існує
зобов'язання, за змістом якого
відповідач має оплатити позивачу
поставлену теплову енергію.

З наданого позивачем розрахунку,
який виконаний у відповідності до
Правил вбачається, що дійсно позивач за
період з листопада 2012 р. по квітень 2013р.
включно поставив, а відповідач
споживав теплову енергію і не
оплачував її в повному обсязі, за умови
відсутності договору про постання
теплової енергії, тим самим завдав ПАТ
„Херсонська ТЕЦ" збитків на суму
вартості спожитої теплової енергії в
розмірі 10 786, 92 грн., що підтверджується
рахунками, які направлялись цінними
листами з повідомленнями про вручення.
(а.с.15-27).

Матеріалами справи підтверджено, що
06.06.13р. ПАТ „Херсонська
теплоелектроцентраль" на адресу ФОП
ОСОБА_2 було направлено вимогу про
сплату заборгованості №06-1/1288 /а.с.46/ та
акт звірки взаєморозрахунків, що
підтверджується супровідним листом
від 22.04.2013 р. № 06-1/976. /а.с. 46-48/.
Відповідачем відповіді на
вищезазначені листи не надано, другий
примірник акту звірки розрахунків до
ПАТ „Херсонська теплоелектроцентраль"
не повернуто. Однак, бездоговірне
споживання теплової енергії не є
правовою підставою для звільнення
споживача (у даному спорі - відповідача)
від її оплати, а заборгованість, що
виникла, підлягає стягненню як
вартість безпідставно набутого майна,
відповідно до положень ст. 1212 ЦК
України.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновками
господарського суду першої інстанції
про наявність боргу за поставлену
теплову енергію та обґрунтованість
його розрахунку у розмірі 10 786, 92 грн.

Доводи апеляційної скарги про
те, що договір не є обов'язковим,
колегією до уваги не приймаються,
оскільки скаржник використовує
теплову енергію, вироблену ПАТ
„Херсонська теплоелектроцентраль" з
метою утримання виробничого
приміщення площею, розташованого за
адресою АДРЕСА_1, яке належить йому на
праві власності, а вимогами ст. 24 Закону
„Про теплопостачання" визначено, що
одним із основних обов'язків споживача
теплової енергії є своєчасне укладання
договору з теплопостачальною
організацією на постачання теплової
енергії, частиною 4 ст. 275 ГК України
передбачено укладання договору саме на
вимогу споживача.

Твердження скаржника про те, що
позивач зловживав монопольним
становищем та нав'язує свій товар,
колегія до уваги не приймає, оскільки
відносини пов'язані з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
енергії, забезпечення енергетичної
безпеки України, конкуренцією та
захистом прав споживачів і працівників
галузі регулює закон «Про
електроенергетику». Зазначений Закон
визначає, що енергія - електрична чи
теплова енергія, що виробляється на
об'єктах електроенергетики і є
товарною продукцією, призначеною для
купівлі - продажу.

Щодо доводів скаржника про те, що
він звертався до позивача з приводу
припинення теплопостачання, колегія їх
вважає такими, що не впливають на
розгляд спору по суті, оскільки
відповідно Порядку вирішення питання
про відключення від централізованого
опалення є компетенцією постійно
діючої міжвідомчої комісії, до якої
відповідач не звертався.

За таких обставин, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
ФОП ОСОБА_2 не спростовує висновків
місцевого господарського суду та не
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Херсонської
області від 10.12.2013 р. слід залишити без
змін, як законне та обґрунтоване.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати
скаржника по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги не
відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 49, 99,101-105 ГПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 10.12.2013 р. по
справі № 923/1487/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено
13.02.2014р..

Головуючий суддя
Г.П.Разюк

Суддя
Т.Я. Гладишева

Суддя
М.С. Петров