ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

25.02.2014 Справа № 901/351/14За
позовом Кримського республіканського
підприємства «Вода Криму»

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР ЛАЙФ 2013»

про стягнення 2 264,24 грн.

Суддя І. К. Осоченко

Представники:

від позивача - Шараборін О.М.,
довіреність № 97/1 від 20.12.2013,
представник, посвідчення № 2091 від
08.11.2013

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Кримське республіканське
підприємство «Вода Криму» - позивач
звернулося до господарського суду АР
Крим з позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНТЕР
ЛАЙФ 2013» - відповідач, в якій просить
суд стягнути з відповідача 2 264,24 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України, та мотивовані тим, що між
Кримським республіканським
підприємством «Вода Криму» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР ЛАЙФ 2013» було
укладено договір №6586 від 01.08.2013 на
водопостачання з комунального
водопроводу та відведення стоків
(водовідведення) в комунальну
каналізацію.

На оплату спожитих послуг за
вищевказаними Договором позивач
виставив рахунок №6586 від 17.10.2013 на суму
2 210,42 грн., за спожиті комунальні
послуги за .період з 17.09.2013 по 17.10.2013.

Крім цього, позивач просить суд
стягнути з відповідача інфляцію у сумі
4,42 грн., три відсотки річних у
сумі 9,27 грн. та пеню 40,13 грн. Таким чином
загальна сума заборгованості складає 2
264,24 грн., у зв'язку з чим звернувся з
даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 27.01.2014
провадження у справі було порушено,
справа призначена до розгляду на 10.02.2014
о 10:30.

Ухвалою від 10.02.14 суд, у зв'язку з
неявкою у судове засідання
представника відповідача та не
наданням ним запрошених документів ,
відклав розгляд справи на 25.02.14 о 11:00 г.

Представник позивача у судове
засідання 25.02.14 з'явився надав суд
письмові пояснення по суті спору , яки
були долучені судом до матеріалів
дійсної справи.

Крім того, у судовому засіданні
представник позивача підтримав свої
позовні вимоги та просив суд їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судові засідання жодного
разу не з'являвся, про причини неявки
суд не повідомив, про час та місце
розгляду справи був проінформований
належним чином - рекомендованою
кореспонденцією; вимог суду не виконав.

Враховуючи строки розгляду справ у
господарському процесу, які
встановленні ст. 69 ГПК України, суд
вважає за можливе розглянути дану
справу за відсутністю представника
відповідача за матеріалами, які наявні
у справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та третіх осіб, суд -

В С Т А Н О В И В :

01.08.2013 між позивачем (виробник за
договором) та відповідачем (споживач за
договором) укладено Договір № 6586 на
водопостачання з комунального
водопроводу та відведення стоків
(водовідведення) у комунальну
каналізацію (далі за текстом Договір)
(а. с. 8-13).

Згідно з пунктом 3.1. Договору виробник
надає споживачу послуги з
водопостачання та водовідведення за
тарифами, встановленими у
відповідності до норм діючого
законодавства України.

Відповідно до пункту 2.3 Договору
споживач приймає на себе зобов'язання
споживати послуги водопостачання та
водовідведення у кількості не більше
встановленого нормативного об'єму
(ліміту).

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що
споживач бере на себе обов'язок
своєчасно оплачувати наданні йому
послуги з водопостачання та
водовідведення, належно експлуатувати
водопровідні і каналізаційні мережі,
які підключені до магістральних мереж
виробника, через які споживачу
здійснюється подача води і
здійснюється водовідведення, та/або
які знаходяться на балансі споживача,
прилади та пристрої на них згідно з
даним Договором та «Правилами
користування», «Правилами прийняття
стічних вод підприємств в комунальні
та відомчі системи каналізації міст і
селищ України» , Правилами приймання
стічних вод підприємств в систему
каналізації міста Сімферополя, а також
Правилами технічної експлуатації
систем водопостачання і
водовідведення.

Відповідно до пункту 3.2 Договору тарифи
на послуги водопостачання та
водовідведення та їх складові на дату
укладення договору вказуються в
окремому додатку, який складається
виробником та є невід'ємною частиною
договору. Тарифи за послуги
водопостачання та водовідведення
обов'язкові для застосування
виробником та оплати Споживачем.

Пункт 3.4 Договору передбачає, що
загальна вартість послуг визначається
шляхом здійснення об'єму наданих
споживачу послуг на тарифи, які діють у
відповідний період.

В пункті 4.1 Договору визначено, що
розрахунки за воду здійснюються згідно
тарифів у розмірі за 1 куб. м відпущеної
води у розмірі 2,68 грн. та
водопостачання у розмірі 6,13 грн.
Додатково нараховується ПДВ 20%.

Згідно з пунктом 4.2.1 Договору оплата
споживачем, який не є бюджетною
організацією, здійснюється шляхом
внесення авансового платежу на
розрахунковий рахунок виробника у
розмірі 75 % від вартості спожитих
послуг за попередній місяць (який був
перед звітним). Авансовий платіж
вноситься споживачем до 15 числа
звітного місяця. Остаточний розрахунок
споживача за послуги з водопостачання
та водовідведення здійснюється
протягом 3 (трьох) банківський днів з
моменту отримання споживачем
виставленого Виробником рахунку за
спожиті послуги.

Відповідно до п. 8.1 договору № 6586 від
01.08.13 додаткова кількість стічних вод ,
що утворюється внаслідок випадання
атмосферних опадів, сніготанення та
здійснення поливальномийних робіт під
час прибирання територій (далі -
поверхневі стічні води) , і
неорганізовано потрапляє в мережі
водовідведення споживачів або через
дощозбірники і колодязі на мережах
водовідведення, які розташовані на
території споживачів , визначаються
згідно з п. 4.10-4.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України» , які затверджені Наказом № 190
від 27.06.08 Міністерства з питань житлово
- комунального господарства України
(Із змінами, внесеними згідно з Наказом
Міністерства регіонального розвитку ,
будівництва та житлово - комунального
господарства № 131 від 27.03.2012). Кількість
випавши опадів визначається за даними
гідрометеослужби виходячи із
розрахункової площі водозбору
займаної ділянки у розмірі - 1,24082 га, по
всіх територіях (об'єктам) «Споживача» ,
вказаних у п. 8.2 договору.

Як вказує позивач у своєму позові ,
відповідачем скидалися додаткові
стічні води.

На оплату спожитих відповідачем послуг
з водопостачання та водовідведення за
умовами Договору, позивачем ,
відповідачу було виставлено рахунок за
№6586 від 17.10.13 на суму 2210,42 грн. за період
з 17.09.13 по 17.10.13 (а.с 14)

Вказаний рахунок містіть підпис
представника споживача (відповідача)
про згоду з сумою у розмірі 2210,42 грн.
спожитих послуг та їх обсягів.

На підтвердження вказаного вище між
позивачем та відповідачем було
складено акт виконаних робіт за № 6586
від 17.10.13, який також був підписаний з
боку відповідача без яких - небудь
зауважень. ( а.с. 14 зворотна сторінка).

Проте послуги з водовідведення
відповідачем оплачені у встановлений
договором строк не були , що призвело
до утворення заборгованості перед
позивачем в сумі 2210,42 грн. та стало
підставою для звернення позивача із
даним позовом до суду.

Так, предметом даного позову є вимоги
про стягнення 2210,42 грн. заборгованості
за договором № 6586 на водопостачання з
комунального водопроводу та
відведення стоків (водовідведення) у
комунальну каналізацію, 9,27 грн. 3%
річних, 4,42 грн. інфляційних втрат та 40,13
грн. пені.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли у зв'язку з невиконанням
договору про надання послуг та
регулюються положеннями глави 63
Цивільного кодексу України, з
урахуванням загальних положень
Господарського кодексу України, що
регулюють виконання господарських
зобов'язань.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Виходячи з положень статей 525, 526
Цивільного кодексу України, з
урахуванням статті 629 зазначеного
кодексу, враховуючи те, що матеріалами
справи підтверджується наявність у
відповідача заборгованості перед
позивачем, суд вважає позовні вимоги в
частині стягнення 2210,42 грн. такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Одночасно, позивач просив стягнути з
відповідача 9,27 грн. 3 % річних та 4,42 грн.
індексу інфляції.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з розрахунків, наданих
позивачем, 3 % річних та інфляційних
витрат, яки були розраховані ним , а
саме : 3% річних за період з 23.10.2013 по
12.12.2013 та інфляційні витрати за
листопад 2013 (а. с. 16, 18).

Судом перевірені надані позивачем
розрахунки, які складено вірно, у
зв'язку з чим стягненню з відповідача
підлягає 9,27 грн. 3% річних та 4,42
інфляційних витрат.

Також позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 40,13 грн. пені.

Відповідно до п. 11.1.1 Договору після
закінчення строку на оплату, вказаного
в розділі 4 даного Договору, споживач за
кожний день прострочення сплачує
виробнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, діючої в період прострочення,
від суми простроченого платежу.

Згідно з наданим позивачем розрахунком
(а. с. 17), пеня нарахована за період з
17.10.2013 по 01.12.2013 за кожен день
прострочення платежів та її загальний
розмір становить 40,13 грн.

Суд погоджується з проведеним
позивачем розрахунком та задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення
пені повністю.

Таким чином, вимоги про стягнення 2210,42
грн. заборгованості за договір №6586 від
01.08.2013 на водопостачання з комунального
водопроводу та відведення стоків
(водовідведення) в комунальну
каналізацію, пені у розмірі 40,13 грн. та 3
% річних у розмірі 9,27 грн., інфляції у
розмірі 4,42 грн. є законними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

При цьому , суд приймає до уваги, що
відповідач не скористувався своїм
правом та не надав суду своїх письмових
заперечень по заявленим вимогам.

Судові витрати на підставі ст. 44,49 ГПК
України суд відносить на відповідача.

Вступна та резолютивна частини
рішення оголошені у судовому
засіданні 25.02.2014 року.

Повне рішення складене 27.02.2014 року.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНТЕР
ЛАЙФ 2013» на користь Кримського
республіканського підприємства «Вода
Криму» суму основного боргу у розмірі
2210,42 грн. , 3% річних у сумі 9,27 грн., суму
інфляції у розмірі 4,42 грн. , пеню у
розмірі 40,13 грн. та судовий збір у сумі
1827,00 грн.

Видати наказ після вступу рішення в
законну силу.

Суддя
І.К. Осоченко