ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року Справа №
904/7154/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В.
(доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.,

при секретарі судового засідання
Ревковій Г.О.

від позивача: Ульянов Д.В., представник,
довіреність б/н від 28.02.13, ;

від позивача: Мозгова Л.В., представник,
довіреність б/н від 27.05.11, ;

від відповідача-2: ОСОБА_3, представник,
довіреність №182 від 01.02.12, ;

від відповідача-1: представник у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково - виробнича
фірма "Українські національні
інформаційні системи" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.11.2013р. у справі №
904/7154/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково - виробнича
фірма "Українські національні
інформаційні системи", м.
Дніпропетровськ

до Відповідача-1: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4,

Відповідача-2: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5, м. Дніпропетровськ

про стягнення 384 489 грн. 07 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 27.11.2013р.
у справі № 904/7154/13 (суддя Первушин
Ю.Ю.) ) позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково -
виробнича фірма "Українські
національні інформаційні системи"
задоволено частково.

Не погодившись з вказаним рішенням,
позивач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.11.2013р. скасувати, та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що є доведеним та
не спростовується будь-якими іншими
доказами по справі факт того, що
виключно під час розгляду
господарським судом справи № 904/1910/13-г
та після набрання законної сили
рішенням господарського суду у
зазначеній справі, позивач зміг
дізнатися про порушення його права у
формі безпідставно отриманих коштів,
та саме від цієї дати повинно бути
обраховано строк позовної давності.
Крім того, скаржник вказує, що при
оголошенні вступної та резолютивної
частин рішення судом першої інстанції
було оголошено рішення про відмову в
задоволені позову, а в повному тексті
постанови - позовні вимоги задоволено
частково.

У судове засідання, призначене для
розгляду апеляційної скарги, ФОП
ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином за адресою, зазначеною в
свідоцтві про реєстрацію фізичної
особи-підприємця.. Враховуючи те, що
залучені до справи докази дозволяють
визначитися відносно законності
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла до висновку про можливість
розгляду справи у відсутності
відповідача- 1.

В судовому засіданні 17.02.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представників
присутніх сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем згідно 14 платіжних доручень
(а.с.217-230) з вказівкою підстави оплати -
орендна плата, здійснено платежі
наступним чином:

Відповідачу-1:

- 15.09.2008 року у сумі 162 800 грн. 16 коп.

- 10.07.2009 року - 11 531 грн. 25 коп.;

- 12.01.2010 року - 10 807 грн. 50 коп.;

- 03.03.2010 року - 6 663 грн. 75 коп.;

- 23.04.2010 року - 541 грн. 25 коп.;

- 31.05.2010 року - 1 801 грн. 25 коп.;

- 12.07.2010 року - 1 801 грн. 25 коп.;

- 03.09.2010 року - 3 602 грн. 50 коп.;

- 14.10.2010 року - 1 801 грн. 25 коп.,

та Відповідачу-2:

- 15.09.2008 року у сумі 162 800 грн. 16 коп.

- 10.07.2009 року - 11 531 грн. 25 коп.;

- 12.01.2010 року - 10 807 грн. 50 коп.

В позовній заяві позивач просив суд
стягнути з відповідачів вказані
грошові кошти, які перераховані
позивачем відповідачам за оренду
приміщень, як безпідставно отримані
згідно ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 260 Цивільного кодексу України
передбачено, що позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253 - 255 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції Відповідачі звернулися до
суду із заявами про застосування
строків позовної давності (а.с. 60, 62-63).

Позовна давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу,
але за приписом частини п'ятої ст. 267 ЦК
України позивач вправі отримати
судовий захист у разі визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин,
тобто наявності обставин, які з
об'єктивних, незалежних від позивача
підстав унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання позову,
вирішується господарським судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням наявних фактичних даних
про такі обставини.

Позивач у своїх поясненнях (а.с.72-75)
просить визнати поважними причини
пропуску строку позовної давності,
посилаючись на те, що після прийняття
документації підприємства, яка до
березня 2011року знаходилась у
м.Дніпропетровську, а фактично
підприємство здійснювало господарську
діяльність в м.Київі, виявлено, що
01.02.2009р. від імені позивача з
відповідачем - 1 та відповідачем - 2 були
укладені договори оренди нежитлових
приміщень № 1/13-03 від 26.11.2003р. та від
01.02.2009р., які директором позивача - ТОВ
НВФ "Українські національні
інформаційні системи" - не
підписувались та на них відтиск
печатки проставлено не печаткою
позивача. Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 20.05.2013. у
справі №904/1910/13-г встановлено, що
договори оренди нежитлових приміщень
не були укладені у встановленому
законом порядку, а з огляду на таке не
породжували для сторін ніяких прав та
обов'язків.

Також позивач посилається на те, що він,
позивач, не знав і не міг знати про факт
безпідставного перерахування коштів
відповідачам на дату здійснення
перерахувань до винесення
господарським судом вищезазначеного
рішення.

Апеляційний суд вважає, що
господарський суд правомірно
встановив початок перебігу строку
позовної давності з моменту здійснення
позивачем перерахувань відповідних
грошових коштів та правильно визначив
факт пропуску позивачем строку
позовної давності без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи,
перерахування коштів позивачем, ТОВ
"Науково- виробнича фірма "Українські
національні інформаційні системи",
відбувалось на протязі трьох років -
2008-2010р.р. Перерахування здійснено 14
платіжними дорученнями ( а.с. 217-230), в
яких зазначена підстава перерахування
коштів - за оренду нежитлових
приміщень.

Як зазначено представником позивача у
судовому засіданні апеляційного суду,
перекази здійснювали по електронній
системі документообігу з
використанням електронного цифрового
підпису відповідних посадових осіб
позивача.

Відповідно п. 33.2 ст.33 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
грошей в Україні» платник несе
відповідальність за відповідність
інформації, зазначеної ним в документі
на переказ, суті операції, щодо якої
здійснюється цей переказ.

Згідно з ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна до вести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Будь-яких доказів того, що здійснення
переказів відбулось з незаконним
використанням електронних підписів
посадових осіб товариства, яким надано
право розпоряджатися рахунками та
підписувати фінансові документи ні
суду першої інстанції, ні апеляційному
суду позивачем не надано.

Посилання в позовній заяві та
апеляційній скарзі на те, що
генеральному директору стало відомо
про факт укладання договорів оренди
після передання документації з
м.Дніпропетровська в березні 2011 року та
після винесення господарським судом
Дніпропетровської області рішення
20.05.2013 року у справі №904/1910/13 про
визнання догорів оренди неукладеними,
не може бути поважною причиною
пропуску позовної давності, оскільки
позовна вимога заявлена про захист
прав саме юридичної особи, а не прав її
керівника. На час розгляду справи судом
відсутні докази ненадання
відповідачами приміщень в оренду
позивачу та відсутні докази
неправомірних дій будь-яких сторонніх
осіб щодо перерахування позивачем
коштів за оренду приміщень.

З урахуванням викладеного,
господарський суд правомірно зробив
висновок у рішенні про те, що у
керівництва юридичної особи, яке
згідно Статуту та норм цивільного
права відає усіма справами товариства,
були всі наявні підстави довідатися
про порушення свого права з моменту
перерахування відповідних коштів та,
відповідно, позивач не був позбавлений
можливості звернутися з відповідним
позовом до суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
до спірних правовідносин підлягають
застосуванню правила про позовну
давність, оскільки про її застосування,
відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України,
відповідачами було заявлено до
прийняття рішення у справі.

Колегія суддів вважає висновок суду
першої інстанції про те, що під сплив
позовної давності не підпадає лише
платіж, здійснений 14.10.2010 року у
розмірі 1 801 грн. 25 коп. користь
відповідача-1 обгрунтованим та
правомірним.

Доводи апеляційної скарги з посиланням
на те, що виключно під час розгляду
господарським судом справи № 904/1910/13-г
та після набрання законної сили
рішенням господарського суду у
зазначеній справі, позивач зміг
дізнатися про порушення його права у
формі безпідставно отриманих коштів,
та саме від цієї дати повинно бути
обраховано строк позовної давності, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
виходячи з викладених вище обставин.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що господарським судом при
оголошенні вступної та резолютивної
частин рішення йому, позивачу, було
відмовлено в задоволені позову, а в
повному тексті постанови йдеться про
часткове задоволення позовних вимог,
що суперечить ст.ст.84, 85 ГПК України, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки клопотання про здійснення
фіксації судового процесу з допомогою
звукозаписувального технічного засобу
сторонами під час розгляду справи
судом першої інстанції не надавалось,
матеріали справи не містять будь-яких
доказів на підтвердження вказаного
факту.

Інші доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу, оскільки не
впливають на вирішення справи по суті.

Враховуючи викладене, підстав для
скасування чи зміни рішення суду
відповідно до ст.104 Господарського
процесуального кодексу України не
вбачається.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково -
виробнича фірма "Українські
національні інформаційні системи"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 27.11.2013р.
у справі № 904/7154/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
Л.О. Чимбар

Суддя
Л.В. Чоха

Суддя
С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі
24.02.2014року.