ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.Справа № 916/1775/13

За позовом: Науково-виробничного
підприємства „Нива" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Котовський
винзавод"

про стягнення 152662,89грн.

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

Позивача: Румянцев О.С., довір. № 5 від
08.01.13 р.

Відповідача: Чернійчук С.М., довір. від
09.08.13 р.

В судовому засіданні 18.02.14 р. приймали
участь представники:

Позивача: не з'явився

Відповідача: Чернійчук С.М., довір. від
09.08.13 р.

Суть спору: про стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Котовський винзавод" на користь
Науково-виробничого підприємства
„Нива" у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю 118000 грн.
основної заборгованості, 6181,25 грн. пені,
11800грн. штрафу, 16681,64 грн. 40% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.07.13 р. суддею Мостепаненко
Ю.І. порушено провадження у справі №
916/1775/13 та подалі за ухвалою від 14.08.13 р.
передано справу за підсудністю
відповідно до господарського суду
Вінницької області.

Постановою ОАГС від 26.09.13 р. ухвалу
господарського суду Одеської області
від 14.08.13 р. у справі № 916/1775/13 скасовано,
справу згідно даних повторного
автоматичного розподілу справ між
суддями передано на розгляд судді
Д`яченко Т.Г. та прийнято до розгляду
суддею відповідно до ухвали від 07.10.13 р.

Згідно розпорядження Голови
господарського суду Одеської області
від 09.12.13 р. справу № 916/1775/13 було
передано на розгляд судді Малярчук І.А.
Ухвалою від 10.12.13р. справа прийнята
суддею Малярчук І.А. до свого
провадження.

Представник позивача на заявлених
позовних вимогах наполягає, надав суду
згідно клопотання від 13.01.14 р. за вх.№
566/14, витребувані документи, уточнену
позовну заяву від 12.08.2013р. за вх.№244/13,
від 23.11.13 р. за вх.№ 35886/13, пояснення від
22.01.14 р. за вх.№ 1690/14, в яких виклав зміст
позовних вимог в редакції щодо
стягнення з відповідача 159717,81грн., що
уявляє собою заборгованість по
дистриб'юторським угодам №248 від
19.11.2012р., №277 від 03.05.2012р.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що первісно позивачем було подано 05.07.13
р. за вх.№ 2783/13 позов до ТОВ
„Котовський винзавод" в особі
Вінницької філії „Альфа Плюс" ТОВ
„Котовський винзавод", в процесі
розгляду справи уточено позовні вимоги
від 12.08.13р. за вх.№ 244 та заявлено їх до
ТОВ „Котовський винзавод" в особі
Вінницької філії „Альфа Плюс" ТОВ
„Котовський винзавод", в особі
Чернівецької філії „Алкотрейд" ТОВ
„Котовський винзавод" щодо стягнення
заборгованості за угодами №№ 248,277. З
огляду на отриману з ЄДРЮОФОП
інформацію станом на 20.11.13 р. про
ліквідацію 12.09.2013р. Вінницької філії
позивач за уточненнями до позовної
заяви від 23.11.13 р. за вх.№35886/13 уточнив
вимоги, виклав їх до відповідача, якого
визначив як ТОВ „Котовський винзавод"
та надав пояснення стосовно об'єднання
в даній справі вимог, зокрема, зазначив,
що угоди №248,277 є ідентичними за
змістом, укладені до відокремлених
підрозділів, які є філіями ТОВ
„Котовський винзавод".

З врахуванням того, що дану справу було
передано на розгляд судді Малярчук І.А.
згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
Волкова Р.В. від 09.12.13 р. після залучення
попереднім складом суду до матеріалів
справи наведених уточнень позивача від
12.08.13 р. за вх.№ 24478/13 та 23.11.13 р. вх.№
35886/13, початку розгляду судом справи по
суті в судовому засіданні 22.01.14 р. та з
врахуванням заяви відповідача від 18.02.14
р. за вх.№ 4275/14 про відхилення заяви
позивача про уточнення позовних вимог,
викладеної у формі „Позовна заява
(уточнена в порядку ст.22 ГПК України)"
від 22.11.13 р. за вх.№25/01, суд, з огляду на
подання НВП „Нива" у вигляді ТОВ 12.08.13 р.
за вх.№ 24478/13 та 23.11.13 р. за вх.№ 35886/13
уточнень позовних вимог, які подалі
викладались і у поясненнях від 22.01.14р.
вх.№ 1690/14 та питання щодо їх розгляду
попереднім складом суду не
розглядалось, вважає за необхідне з
врахуванням зміни позивачем предмету
та підстав позову, оскільки позовні
вимоги доповнено взаємовідносинами, що
виникли із дистриб'юторської угоди № 277
від 03.05.12 р., укладеної з Чернівецькою
філією „АЛКОТРЕЙД" ТОВ „Котовський
винзавод", з цих підстав збільшено
предмет позову на суму заборгованості
за даною угодою, нарахованої на неї
пені, штрафу, 40% річних, застосувати до
даних уточнень позовних вимог позивача
положення ч.6 п.3.12 Постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.11 р. № 18 „Про деякі питання
практики застосування ГПК України
судами першої інстанції". Так, ч.6 п.3.12
Постанови Пленуму ВГСУ № 18
передбачено, що у разі подання
позивачем заяви, направленої на
одночасну зміну предмета і підстав
позову, господарський суд повинен
відмовити в задоволенні такої заяви і,
приєднати її до матеріалів справи та
зазначивши про цю відмову в описовій
частині рішення (або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи),
розглянути по суті раніше заявлені
позовні вимоги, якщо позивач не
відмовляється від позову. Звідси, суд,
відмовляє в задоволенні позовних заяв
(уточнених в порядку ст.22 ГПК України)
від 12.08.13 р. за вх.№24478/13, від 23.11.13 р. за
вх.№ 35886/13, які подалі викладались і у
поясненнях від 22.01.14р. вх.№ 1690/14, та
провадить розгляд справи по суті
позовних вимог НВП „Нива" ТОВ щодо
стягнення заборгованості з ТОВ
„Котовський винзавод" за угодою № 248
від 19.11.12 р. на суму основного боргу 118
000 грн., пені 6181,25 грн., штрафу 11800 грн., 40%
річних 16681,64 грн.

Так, обґрунтовуючи заявлені позовні
вимоги позивач зазначає про те, що на
виконання укладеної між ним та ТОВ
„Котовський винзавод" в особі
Вінницької філії „Альфа Плюс" ТОВ
„Котовський винзавод"
дистриб'юторської угоди № 248 від 19.11.12р.
на виконання якої позивачем поставлено
відповідачу згідно видаткових
накладних товар на загальну суму 462159,54
грн., оплачений останнім частково,
неоплаченим залишилось товару на суму
118000 грн. При цьому строк оплати
останньої поставленої партії
продукції (11.01.13 р.) відповідно до угоди
№ 248 від 19.11.12 р. настав 24.02.13 р., тобто з
24.02.13 р. по 02.07.13 р. прострочка платежу
відповідача за поставлену продукцію
станом на день подання позову склала 129
календарних днів. За поставками
продукції, що були раніше поставлені,
розрахунок пені, штрафу та 40% річних
провадиться з дати останньої поставки
(11.01.13 р.), а саме з 24.02.13 р. з урахуванням
відстрочки платежу 45 календарних днів.

Пеню та штраф за несвоєчасне виконання
відповідачем грошових зобов'язань
позивач нараховував відповідно до
п.п.7.1. угоди №248 та з посиланням на
положення ст.ст.549, 612, 526, 611 ЦК України,
ч.1 ст.230 ГК України, а 40% річних з
посланням на ч.2 ст. 625 ЦК України.

Наявність повноважень у Вінницької
філії „Альфа Плюс" ТОВ „Котовський
винзавод" на укладення угоди №248
позивач обґрунтовує з посиланням на
ст.ст. 95, 96 ЦК України вимогами яких
передбачено, що філії здійснюють
представництво інтересів юридичної
особи, яка несе відповідальність за
зобов'язаннями своєї філії. Звідси,
особа, яка вчинила правочин, тобто
директор Вінницької філії „Альфа Плюс"
ТОВ „Котовський винзавод", діяла на
підставі належної довіреності і у
межах наданих їй повноважень, тому
угоду №248 слід вважати укладеною від
імені ТОВ „Котовський винзавод", а
відповідно останнє є зобов'язаною
особою за нею.

Відповідач, позов позивача не визнає,
про що виклав у відзиві на позов від
22.01.14р. за вх.№ 1689/14, де зазначає про те,
що п.1 розділу 4 Положення про Вінницьку
філію „Альфа Плюс" ТОВ „Котовський
винзавод" передбачені повноваження
Філії на укладення від імені
товариства та за його згодою прямі та
багатосторонні договори з
підприємствами всіх форм власності,
окремими громадянами, придбавати
матеріали, вироби у роздрібній, оптовій
та комісійній торгівлі, в порядку,
встановленому діючим законодавством,
представляти товариству до списання з
балансу основні фонди, якщо вони
зношені або застарілі, застосовувати
договірні ціни та розцінки, попередньо
погоджені з товариством, здійснювати
інші види господарської діяльності, що
відповідають цілям та завданням
діяльності товариства та філії і не
суперечать діючому законодавству.

Звідси, ТОВ „Котовський винзавод" не
надавало згоди на укладення угод та у
наступному не схвалювало вказаний
правочин, сума податку на додану
вартість за відповідними
господарськими операціями не включена
до податкового кредиту товариства.

Відповідно до наданих до справи
видаткових накладних від імені ТОВ
„Котовський винзавод" товари
отримував Новатарський А.В. на підставі
підписаних директором філії Червоняк
Б.В. довіреностей серія ААД № 410714 від
11.01.13 р., серія ААД № 410713 від 18.12.12 р.,
серія ААД № 410709 від 05.12.12 р. на отримання
товару за видатковими накладними №
НИ-47 від 11.01.13 р., № НИ-3154 від 05.12.12 р.,
однак Червоняк Б.В. не було оформлено
довіреності на Новатарського А.В. на
отримання товару за видатковими
накладними № НИ-00002978 від 22.11.12 р. на суму
96933,24 грн., № НИ-00002979 від 22.11.12 р. на суму 5
547,60 грн.

Водночас, Червоняк Б.В. мав право
підписувати від імені ТОВ „Котовський
винзавод" фінансово-господарські
документи, договори та інші документи,
що стосуються діяльності філії
відповідно до довіреності товариства
від 08.10.12 р., згідно якої та на підставі
Положення про філію Червоняк Б.В. не
мав права підписувати довіреності та
передоручати надані йому повноваження
як директору філії іншим особам.
Товариство не надавало Червоняку Б.В.
право підписувати довіреності №№ 410714,
410713, 410709 на отримання товару за
накладними №№ НИ-47, НИ-3154, а також не
уповноважувало Новатарського А.В.
підписувати видаткові накладні на
отримання товару, а від так останній не
мав повноважень на отримання товару за
вказаними видатковими накладними.

Позивач вважає, що факт поставлення
товару ТОВ „Котовський винзавод"
підтверджують видаткові накладні №
НИ-00000047 від 11.01.13 р. на суму 49967,28 грн., №
НИ-00003330 від 18.12.12 р. на суму 115452 грн., №
НИ-00003154 від 05.12.12 р. на суму 105127 грн., №
НИ-00003249 від 12.12.12 р. на суму 89132,22 грн., №
НИ-00002978 від 22.11.12 р. на суму 96933,24 грн., №
НИ-00002979 від 22.11.12 р. на суму 5547,60 грн.,
однак дані первинні документи в графі
„отримав" підписані особою зазначеною
як НоватарськийА.В., при цьому підписи
останнього на накладних №№ НИ-00002978,
00002979 від 22.11.12 р. явно відрізняються від
підписів Новатарського А.В. на інших
накладних, тому не можуть бути прийняті
судом як належні та допустимі докази.
Окрім того, позивачем не надано суду
довіреності, на підставі яких у момент
підписання видаткових накладних від
22.11.12 р. діяла особа, що прийняла в цей
день товар від імені позивача.

З огляду на наведене, та
проаналізувавши положення ст.9 ЗУ „Про
бухгалтерський облік" , Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.94 р.., Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.96 р. № 99, ст.237, ч.1 ст.240 ЦК України
відповідач робить висновок, що вимоги
позивача є необгрутованими з підстав
не надання суду належних та допустимих
доказів, які б могли свідчити про
отримання відповідачем товару та
виникнення зобов'язань по його сплаті.

Заявлена відповідачем заява про
призначення судово-почеркознавчої
експертизи від 23.12.13 р. вх.№ 39320/13,
підстави якої уточено в письмових
поясненнях від 22.01.14 р. вх.№ 1719/14 та
уточнено в клопотанні від 17.02.2014р. за
вх.№2-655/14, судом задоволенню не
підлягає, оскільки судом з огляду на
оспорювані накладні та довіреності
щодо поставки Вінницькій філії „Альфа
Плюс" ТОВ „Котовський винзавод" товару
встановлено відсутність на них
підписів Новатарського А.В., згідно
чого даним первинним документам судом
надано відповідну оцінку в
мотивувальній частині цього рішення.

Клопотання сторін про відкладення
розгляду справи, ознайомлення з її
матеріалами судом задовольнялись про
що свідчать відповідні ухвали суду про
відкладення її розгляду та відмітки
представників на клопотаннях про
ознайомлення із матеріалами справи.

Також судом задовольнялись заяви,
клопотання сторін щодо залучення
додаткових доказів до матеріалів
справи.

Судом відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України
за клопотанням відповідача ухвалою від
10.02.14 р. було продовжено строк розгляду
справи.

В судових засіданнях 22.01.14 р., 29.01.14 р.,
17.02.2014р. за умови присутності
представників обох сторін, судом в
порядку ст.77 ГПК України оголошувались
перерви відповідно до 29.01.14р., 10.02.14 р.,
18.02.2014р.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши доводи сторін в
їх сукупності, суд встановив наступне:

Між НВП „Нива" у вигляді ТОВ (Компанія),
в особі директора Саламаха С.Н., який
дії на підставі Статуту та Вінницькою
філією „Альфа Плюс" ТОВ „Котовський
винзавод" (Дистриб'ютор) в особі
директора Червоняка Б.В., який діє на
підставі Положення про філію та
довіреності, була укладена
дистриб'юторська угода № 248 від 19.11.12р.

Зокрема, п.п. 1.1., 1.2. угоди передбачено,
що Компанія зобов'язується передати, а
Дистриб'ютор прийняти та оплатити
продукцію у відповідності до умов цієї
угоди. Кількість та асортимент
продукції, яка поставляється по цій
угоді, визначається сторонами в
товарних накладних, які є невід'ємною
частиною цієї угоди. Загальний
асортиментний список продукції, що
продається наведений в додатку до цієї
угоди, який є невід'ємною його частиною.
Сумою угоди є сума всіх поставок.

Поставка продукції здійснюється
Компанією на підставі заявки
Дистриб'ютора, оформленої на бланку
уповноваженої Компанією форми, з
печаткою та підписом уповноваженої
особи Дистриб'ютора. Компанія
підтверджує отримання замовлення
шляхом завірення заявки підписом
відповідного представника Компанії,
Дистриб'ютор підтверджує намір
прийняття продукції передачею
довіреності, що надає право
відповідальному представнику
дистриб'ютора прийняти продукцію
Компанії. Кількість та асортимент
продукції, що поставляється по цій
угоді, визначається сторонами в
товарних накладних, які оформлені на
підставі отриманої від Дистриб'ютора
довіреності, являються невід'ємною
частиною угоди, сумою поставки є сума
вказана в товарних накладних (п.п.4.1.,
4.3., 4.4. угоди № 248).

Датою отримання продукції, вважається
дата, вказана на видатковій накладній,
факт приймання продукції на склад
Дистриб'ютора підтверджується
відмітками на товаросупровідних
документах (ТТН, видаткових накладних і
т.п.), після прийняття продукції
Компанії на склад Дистриб'ютора
претензії по кількості та якості не
приймаються. Компанія надає
Дистриб'ютору відстрочення платежу не
більше 45 календарних днів з моменту
отримання продукції Дистриб'ютора,
обумовленого п.4.8.3. цієї угоди. Оплата
за продукцію здійснюється
Дистриб'ютором шляхом переведення
грошових коштів на поточний рахунок
Компанії. При оплаті Дистриб'ютор
вказує реквізити накладної або
рахунку-фактури, на підставі яких
здійснюється переведення грошових
коштів (п.п.4.8.3., 6.1., 6.2. угоди № 248).

У випадку порушення строків
оплати/поставки товару, винна сторона
сплачує: пеню в розмірі 0,5% за кожний
день прострочки та штраф 10% від
вартості кожної
недоплаченої/непоставленої партії
товару. Крім того, за порушення
виконання грошових зобов'язань
Дистриб'ютор сплачує Компанії 40%
річних від простроченої суми платежу.
Ця угода вступає в силу з моменту
підписання обома сторонами та діє до
31.12.13 р. (п.7.1. угоди № 248).

В підтвердження здійснення поставки
товару Вінницькій філії „Альфа Плюс"
ТОВ „Котовський винзавод" за угодою №
248 від 19.11.12 р. позивач подав суду
видаткові накладні № НИ-00002979 від 22.11.12
р. на суму 5547,60 грн., № НИ-00002978 від 22.11.12р.
на суму 96933,34 грн., № НИ-00003154 від 05.12.12 р.
на суму 105 127,20 грн., № НИ- 00003330 від 18.12.12
р. на суму 115 452 грн., № НИ-00003249 від 12.12.12
р. на суму 89132,22 грн., № НИ-00000047 від
11.01.2013р. на суму 49967,28 грн.,
товарно-транспортні накладні на
переміщення алкогольних напоїв серія
01ААБХ № 551840 від 22.11.12 р., серія 01ААБХ
№551839 від 22.11.12 р., серія 01 ААБХ № 551949 від
05.12.12р., серія 01 ААБП № 885589 від 18.12.2012р.,
серія 01 ААБХ № 551989 від 12.12.2012р., серія 01
ААБХ № 564662 від 11.01.2013р., отримання якого
провадилось представником Вінницької
філії „Альфа Плюс" ТОВ „Котовський
винзавод" НоватарськимА.В. на підставі
довіреностей серія ААД № 410709 від 05.12.12
р., серія ААД № 410713 від 18.12.2012р., серія
ААД № 410714 від 11.01.2013р.

Також, як доказ часткової оплати
відповідачем послуг, що надавались за
угодою №248 від 19.11.2012р., позивач надав
виписки по рахунку ТОВ "Нива" у АТ
"ОТПБанк" за 11.01.2013р., 14.01.2013р., 15.01.2013р.,
16.01.2013р., 17.01.2013р., 22.01.2013р., 23.01.2013р.,
24.01.2013р., 12.02.2013р., 13.02.2013р., 14.02.2013р.,
15.02.2013р., 18.02.2013р., 19.02.2013р., 20.02.2013р.,
21.02.2013р., 13.03.2013р., 14.03.2013р., 26.03.2013р.,
27.03.2013р., 10.04.2013р., 11.04.2013р., 12.04.2013р.,
16.04.2013р., 17.05.2013р.

Проаналізувавши матеріали справи та
правові позиції сторін, суд, вбачає
підстави для задоволення заявлених
позивачем позовних вимог з врахуванням
наступних вимог законодавства.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України
передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656
Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ст. 663, пп. 1),2) ч.1 п.1 ст. 664
Цивільного Кодексу України в редакції
від 16.01.03р. Продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу. Обов'язок продавця передати
товар покупцеві вважається виконаним у
момент вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлено обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу
України визначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу. Покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну товару.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч.1
ст.509, ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, визначних змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. (ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України
„Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п.1.2., 2.1. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затв. Наказом
Міністерства фінансів України №88 від
24.05.1995р., (далі - Положення) господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Відповідно п.2.2. Положення первинні
документи повинні бути складені у
момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення.

Положення п.2 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей, затв. Наказом
Міністерства фінансів України №99 від
16.05.1996р., передбачають, що сировина,
матеріали, паливо, запчастини,
інвентар, худоба, насіння, добрива,
інструмент, товари, основні засоби та
інші товарно-матеріальні цінності, а
також нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери (надалі -
цінності) відпускаються покупцям або
передаються безплатно тільки за
довіреністю одержувачів.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції (п.2.4.
Положення). Залежно від характеру
операції та технології обробки даних
до первинних документів можуть бути
включені додаткові реквізити:
ідентифікаційний код підприємства,
установи з Державного реєстру, номер
документа, підстава для здійснення
операцій, дані про документ, що
засвідчує особу-одержувача тощо.

Пунктом 2.5. Положення передбачено, що
документ має бути підписаний особисто,
а підпис може бути скріплений печаткою.
Електронний підпис накладається
відповідно до законодавства про
електронні документи та електронний
документообіг.

Відповідно до п.2.7. Положення первинні
документи складаються на бланках
типових і спеціалізованих форм,
затверджених відповідним органом
державної влади. Документування
господарських операцій може
здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм.

Із наданих позивачем на підтвердження
поставки товару відпоідачу видаткових
накладних вбачається те, що підписи
Новатарського А.В. на видаткових
накладних №№НИ-00002979, №НИ-00002978 від
22.11.2012р. відрязняються від його
підписів, проствлених на накладних
№НИ-00003154 від 05.12.2012р., №НИ-00003330 від
18.12.2012р., №НИ-00003249 від 12.12.2012р., №НИ-00000047
від 11.01.2013р. та довіреностях серія ААД №
410709 від 05.12.12 р., серія ААД № 410713 від
18.12.2012р., серія ААД № 410714 від 11.01.2013р., що
не дає підстави стверджувати про
належність оформлення вказаних
накладних у відповідності до вимог
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затв. Наказом
Міністерства фінансів України №88 від
24.05.1995р., а отже ставлять під сумнів факт
поставки. Із чого суд доходить висновку
про непідтвердженість та не
обгрунтованість позовних вимог
позивача про стягнення з відповідача
118000 заборгованості, з огляду на що у їх
задоволенні відмовляє.

При цьому, позиція відповідача
стосовно того, що при підписанні
довіреностей на отримання товару,
дистрибюторської угоди №248 від імені
ТОВ „Котовський винзавод" Вінницька
філія „Альфа Плюс" ТОВ „Котовський
винзавод" була позбавлена таких
повноважень згідно Положення про
філію, не підлягає аналізу судом,
оскільки як вбачається із витягу з
ЄДРЮОФОП №546731 станом на 20.11.2013р.
Вінницьку філію „Альфа Плюс" ТОВ
„Котовський винзавод" було закрито
12.09.2013р.

Крім того, позивачем заявлено позовну
вимогу про стягнення з ТОВ "Котовський
винзавод" 40% річних, пеню, штраф, які не
підлягають судом задовленню за умови
відмови в задоволенні позовної вимоги
про стягнення з відповідача суми
основної заборгованості, на яку
провадиться нарахування штрафних
санкцій та 40% річних.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені норми
матеріального права та наявні в
матеріалах справи документи, суд
дійшов висновку про недоведеність
заявлених НВП „Нива" у вигляді ТОВ
позовних вимог щодо стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Котовський
винзавод" в особі Вінницької філії
„Альфа Плюс" ТОВ „Котовський винзавод"
заборгованості, 40% річних, пеню, штраф,
всього в сумі 152662,89грн., у зв'язку з чим
відмовляє в їх задоволенні в повній
мірі.

Згідно ст. 49 ГПК України з врахуванням
того, що судом відмовлено в задоволені
заявлених позивачем позовних вимог,
понесені ним судові витрати в розмірі
3053,24грн. покладаються на останнього.
Надмірно сплачений позивачем судовий
збір в сумі 146,76грн. підлгяає поверненню
позивачу з державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 ГПК України
суд, -

ВИРІШИВ:

1.Відмовити позивачу в задоволені
позову повністю.

2.Винести ухвалу про повернення НВП
"Нива" у вигляді ТОВ з державного
бюджету України надмірно сплачений за
платіжним дорученням №163543 від 04.07.2013р.
судовий збір в сумі 146 (сто сорок шість)
грн. 76коп.

Рішення господарського суду
набирає законної сили згідно зі ст. 85
ГПК України, після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено
18.02.14 р.

Суддя
Малярчук І.А.