ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

"17" лютого 2014 року
справа № 927/1612/13

Позивач: Товариство з
обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-МТС",

юридична адреса: вул. Саксаганського, 1,
м. Київ, 01033;

поштова адреса: вул. Саксаганського, 143,
м. Київ, 01032

Відповідач: Приватне
підприємство "Смолянка-Агро",

вул. Козлова, 25, с. Смолянка,
Куликівський район, Чернігівська обл.,
16333

про стягнення
заборгованості в сумі 114 128,27 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

позивача: Ратніков А.В., довіреність №
130Д-157/2013 від 24.09.2013р.

відповідача: Конопля Ю.М. - представник,
довіреність № б/н від 08.01.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю „ДПЗКУ-МТС" подано
позов до Приватного підприємства
"Смолянка-Агро" про стягнення
заборгованості в сумі 114128,27 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у
позовній заяві посилається, зокрема, на
те, що відповідач, в порушення умов
договору про надання послуг №
КОЧРГ-23/2013 від 02.07.2013р., укладеного між
сторонами, свої зобов'язання не
виконав, своєчасно та в повному обсязі
оплату виконаних позивачем
сільськогосподарських робіт по
збиранню врожаю сільськогосподарських
культур не здійснив, в зв'язку з чим у
відповідача утворилась перед
позивачем заборгованість в сумі 109890,00
грн. Позивач у позовній заяві просить
суд стягнути з відповідача 109890,00 грн.
основного боргу, 956,89 грн. пені, 206,98 грн. 3
% річних та 3074,40 грн. штрафу.

До початку судового засідання,
призначеного на 06.02.2014р., від
представника позивача надійшла
письмова заява вих. № 130юр-99/2014 від
28.01.2014р. про уточнення позовних вимог
(збільшення розміру позовних вимог). До
заяви не було додано доказів сплати
судового збору. Суд залишив заяву без
розгляду на підставі п. 4 ст. 63 ГПК
України.

В судовому засіданні 17.01.2014р.
представником позивача було подано
клопотання про долучення до матеріалів
справи доказів сплати судового збору
до заяви про збільшення розміру
позовних вимог (квитанція № 259 від
14.02.2014р. на суму 143,51 грн.). Враховуючи те,
що заява про збільшення розміру
позовних вимог була залишена судом без
розгляду, дана сума судового збору
підлягає поверненню позивачу з
державного бюджету.

Представник відповідача у відзиві на
позов позовні вимоги визнає частково,
посилається на складне фінансове
становище на підприємстві та просить
суд відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення 4238,27
грн. (956,89 грн. пені, 206,98 грн., 3 відсотків
річних, 3074,40 грн. штрафу).

Представник відповідача присутній у
судовому засіданні підтримав
обставини, викладені у відзиві на
позовну заяву та надав суду копію
платіжного доручення № 1247 від 13.01.2014р.
про часткову сплату боргу в сумі 9890,00
грн.

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача, суд
встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів
справи, 02 липня 2013 року між Приватним
підприємством „Смолянка-Агро"
(Замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю „ДПЗКУ-МТС"
(Виконавець) укладено договір про
надання послуг № КОЧРГ-23/2013 (далі -
Договір).

Згідно п. 1.1 Договору Виконавець
зобов'язується, в порядку та на умовах
Договору, на території
сільськогосподарських угідь Замовника
надати останньому послуги по збиранню
врожаю сільськогосподарських культур
на пальному Замовника, а Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
надані послуги.

Найменування с/г культури, площа
угідь Замовника (обсяг) га, плановий
початок надання послуг, вартість
послуг за 1 зібраний гектар та загальна
вартість наданих послуг визначені в
пункті 1.2 Договору.

Пунктом 3.4 Договору сторони
узгодили, що оплата наданих послуг
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Виконавця на підставі актів
передачі-приймання наданих послуг в
строк не пізніше ніж через 5 (п'ять)
робочих днів з дати підписання
відповідного акту.

Відповідно до п. 7.1 Договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до 31.12.2013р.

Договір не розривався, недійсним
в судовому порядку не визнавався.

Як свідчать матеріали, позивач
виконав свої зобов'язання за Договором,
зокрема, надав відповідачу послуги по
збиранню сільгоспкультур на загальну
вартість 109890,00 грн., про що свідчать
акти здачі-приймання робіт (надання
послуг) № 7841 від 24.10.2013р., № 8276 від
04.11.2013р., № 8827 від 14.11.2013р., підписані
сторонами та скріплені печатками
сторін, копії яких знаходяться в
матеріалах справи.

Однак, відповідач, в порушення
умов Договору, свої зобов'язання не
виконав, за надані позивачем послуги
своєчасно та в повному обсязі не
розрахувався.

Борг відповідача станом на день
подачі позивачем позову до суду
становив 109890,00 грн.

13.01.2014р. відповідач частково
сплатив заборгованість в сумі 9890,00 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням № 1247 від 13.01.2014р., копію
якого надано відповідачем в судовому
засіданні 14.01.2014р.

Таким чином, станом на день
прийняття рішення по справі, борг
відповідача становить 100000,00 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, також із дій
осіб, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов'язки.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд вважає, що надані позивачем
письмові докази доводять ті обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд
доходить висновку, що провадження у
справі в частині стягнення 9890,00 грн.
основного боргу підлягає припиненню на
підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України, а
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 100000,00 грн. підлягають
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 956,89 грн. пені за прострочення
платежу за період з 01.11.2013р. по 02.12.2013р.
та 3074,40 грн. штрафу.

Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума
або інше майно, яке боржник повинен
передати кредитору в разі порушення
боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст.
231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
ч. 2 ст. 231 ГК України.

Відповідно до п. 5.2 Договору за
прострочення оплати наданих послуг
Замовник сплачує Виконавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості, за кожен день
прострочення оплати, а у випадку
непогашення заборгованості протягом
більш як 30 календарних днів з моменту
виникнення заборгованості, Замовник
зобов'язаний додатково, крім пені,
сплатити на користь Виконавця штраф в
розмірі 7 % від суми заборгованості.

Враховуючи те, що сума основного боргу
не була своєчасно сплачена
відповідачем, відповідно до розрахунку
позивача, відповідачу нараховано та
пред'явлено до стягнення 956,89 грн. пені
за прострочення платежу за період з
01.11.2013р. по 02.12.2013р. та 3074,40 грн. штрафу.

Беручи до уваги, що матеріалами справи
підтверджено затримку виконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань, суд доходить висновку про
правомірність вимог позивача щодо
стягнення пені та штрафу. Вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Також позивачем в позовній заяві
заявлена вимога про стягнення з
відповідача 3 % річних за період з
01.11.2013р. по 02.12.2013р. в розмірі 206,98 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розглянувши розрахунок позивача,
враховуючи, що сума основного боргу не
була своєчасно сплачена відповідачем,
суд вважає, що позивачем правомірно
нараховано відповідачу та пред'явлено
до стягнення 3 % річних в розмірі 206,98
грн.

За таких обставин, суд доходить
висновку про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Крім того, суд звертає увагу
відповідача на наступне.

Згідно ст. 233 ГК України у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
встановлено право суду зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Суд вважає, що нараховані позивачем та
пред'явлені до стягнення штрафні
санкції не є надмірно великими
порівняно із збитками кредитора. Крім
того, суд вважає, що відповідачем у
відзиві на позовну заяву не доведено
виняткових обставин для зменшення
розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, п. 1-1 ст. 80,
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 9890,00 грн. основного
боргу.

3. Стягнути з Приватного підприємства
„Смолянка-Агро" (вул. Козлова, 25, с.
Смолянка, Куликівський район,
Чернігівська область, 16333, рахунок не
відомий, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ДПЗКУ-МТС" (юридична
адреса: вул. Саксаганського, 1, м. Київ,
01033; поштова адреса: вул.
Саксаганського, 143, м. Київ, 01032; р/р
1816 у ПАТ „Банк-Восток", МФО 307123,
) 104238,27 грн. (сто чотири
тисячі двісті тридцять вісім грн. 27
коп.) заборгованості, в тому числі 100000,00
грн. основного боргу, 956,89 грн. пені, 3074,40
грн. штрафу, 206,98 грн. 3% річних, та 2282,57
грн. (дві тисячі двісті вісімдесят дві
грн. 57 коп.) на відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю
„ДПЗКУ-МТС" (юридична адреса: вул.
Саксаганського, 1, м. Київ, 01033; поштова
адреса: вул. Саксаганського, 143, м. Київ,
01032; р/р 1816 у ПАТ „Банк-Восток", МФО
307123, ) з державного
бюджету 143,51 грн. (сто сорок три грн. 51
коп.) судового збору, зайво сплаченого
квитанцією № 259 від 14.02.2014р., оригінал
якої знаходиться в матеріалах справи
господарського суду Чернігівської
області № 927/1612/13.

В судовому засіданні 17.02.2014р., на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
тільки вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 19.02.2014 р.

Суддя
Ю.М. Бобров