ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

03.03.2014 Справа № 901/4113/13За
позовом Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Крименерго»

до відповідача Сімферопольської
міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Кримське
республіканське підприємство
«Сімферопольське міжміське бюро
технічної інвентаризації»

про визнання права власності

Суддя І. К. Осоченко

Представники:

від позивача - Михайліченко І.О.,
довіреність № 423-Д від 25.12.2013,
провідний юрисконсульт, посвідчення №
287 від 15.07.2013;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство «ДТЕК Крименерго» - позивач
- звернулося до господарського суду АР
Крим з позовною заявою до
Сімферопольської міської ради -
відповідача, в якій просить суд визнати
право власності за набувальною
давністю на об'єкт нерухомості, а саме -
Розподільчу підстанцію - 45, яка
знаходиться за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Г.
Сталінграда, 1б, загальною площею 125,1 кв.
м. за Публічним акціонерним
товариством «ДТЕК Крименерго».

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
ст. 344 Цивільного кодексу України та
мотивовані тим, що Розподільча
підстанція № 45, що знаходиться за
адресою: Україна, АР Крим, м.
Сімферополь, вул. Г. Сталінграда, 1б
використовується позивачем впродовж
періоду, що перевищує десятирічний
термін.

Як зазначено в позові, позивач впродовж
більш ніж десятирічного періоду
експлуатувало та обслуговувало дане
приміщення РП-45, про що свідчить
паспорт технічного огляду від 13.03.1974.

Позивач пояснив, що він як
Енергопостачальник з 15.02.1984 проводив
поточні та капітальні ремонти
вмонтованого енергоустаткування РП-45,
здійснювалась заливка технічної олії в
дане енергоустаткування, також
проводилось доукомплектування та
реконструкція, наприклад 17.03.2009 в
комірці №6 РП-45 встановлено вакуумний
вимикач ВВ/ТЕL, 18.08.2009 у ввідному
розподільчому пристрої (ВРУ) - 10 кВ РП-45
проведено монтування лічильника
електроенергії.

У зв'язку з вищевикладеним позивач
звернувся з даним позовом до суду про
визнання права власності.

У судовому засіданні 28.01.2014 суд
розпочав розгляд даної справи по суті.

Відповідач позовні вимоги не визнав за
мотивами, які викладені в його відзиві
на позов.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 28.01.2014
суд за своєю ініціативою залучив до
участі у справі третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Кримське республіканське
підприємство «Сімферопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації».

03.02.2014 до суду від представника
відповідача надійшло клопотання, в
якому він просив суд відкласти розгляд
справи на більш пізніший строк;
зазначене клопотання судом було
задоволено.

У судовому засіданні 11.02.2014 позивач
надав суду клопотання про приєднання
документів до матеріалів справи, яке
суд задовольнив.

Також у судовому засіданні 11.02.2014
позивач надав суду клопотання, в якому
просив суд:

- продовжити строк розгляду спору
на п'ятнадцять днів;

- надіслати запит до Державної
реєстраційної служби України у м.
Сімферополь про наявність власника на
нерухому будівлю РП - 45 за адресою: вул.
Героїв Сталінграду, 1б, м. Сімферополь.

Для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду справи, з урахуванням
положень ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважав можливим продовжити строк
розгляду спору на п'ятнадцять днів, а
тому задовольняв клопотання позивача.

У судовому засіданні 11.02.2014 третя особа
надала суду документи для доручення до
матеріалів справи, в тому числі і копію
Інвентарної справи.

Суд вважав за можливе задовольнити
вказане клопотання та долучив надані
Кримським республіканським
підприємством «Сімферопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» документи до
матеріалів справи.

Представник відповідача двічі у судові
засідання не з'явився, скерувавши на
адресу суду клопотання про відкладення
розгляду даної справи.

Враховуючи строки розгляду справ
господарськими судами України, які
передбачені статтею 69 ГПК України, а
також те, що явка у судове засідання є
правом учасників процесу, а не їх
обов'язком, суд вважає можливим
розглянути дану справу за відсутністю
представників відповідача та третьої
особи за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК
Крименерго» - позивач - звернулося до
господарського суду АР Крим з позовною
заявою до Сімферопольської міської
ради - відповідача, в якій просить суд
визнати право власності за набувальною
давністю на об'єкт нерухомості, а саме:
Розподільчу підстанцію - 45, яка
знаходиться за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Г.
Сталінграда, 1б, загальною площею 125,1 кв.
м. за Публічним акціонерним
товариством «ДТЕК Крименерго».

Як вбачається з Статуту ПАТ «ДТЕК
Крименерго» (пункт 2.2 Статуту) метою та
предметом основної діяльності
Товариства є передача електричної
енергії місцевими (локальними)
електричними мережами, постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом.

Також пунктом 2.3. Статуту ПАТ «ДТЕК
Крименерго» визначено, що також
предметом діяльності Товариства,
зокрема, є:

Розподілення електроенергії;

Будівництво житлових і нежитлових
будівель;

Будівництво споруд електропостачання
та телекомунікації;

Експлуатація електроенергетичних
об'єктів, споруд, устаткування
електромонтажні роботи;

Ремонт і технічне обслуговування
електричного устаткування та таке
інше. Частиною 1 статті 344
Цивільного Кодексу України
визначено, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Необхідно зазначити, що набувальна
давність поширюється на випадки
фактичного, безтитульного
(незаконного) володіння чужим майном.

Безтитульне володіння - це фактичне
володіння, яке не спирається на
які-небудь правові підстави
набувальної давності і
розповсюджується на випадки
фактичного, безтитульного володіння
чужим майном.

При цьому, наявність у володільця
певного юридичного титулу, виключає
застосування набувальної давності.

Зміст статті 344 Цивільного Кодексу
України визначає ознаки володіння, які
є необхідними для набуття права
власності на річ за набувальною
давністю, а саме:

- володіння має бути добросовісним,
тобто якщо володілець не знав і не міг
знати про те, що він володіє чужою
річчю;

- володіння мусить бути відкритим,
очевидним для всіх третіх осіб, які
повинні мати можливість спостерігати
за ним;

- володіння повинно бути безперервним
протягом визначених строків.

Беручі до уваги, що предметом позову по
даній справі є визнання права
власності на спірне майно за
набувальною давністю, тому необхідно
встановити:

момент виникнення права власності за
набувальною давністю та строк
володіння;

характер володіння (добросовісне або
недобросовісне);

обставини справи, за якими виникло
володіння спірним майном, чи підпадає
це володіння під ознаки безтитульного
(незаконного) володіння;

юридичний статус спірного майна, а
саме: чи є це майно чужим для позивача;

особу, яка є власником спірного майна.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, розподільча підстанція № 45, що
знаходиться за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Г.
Сталінграда, 1б, використовується
позивачем впродовж періоду, що
перевищує десятирічний термін.

Так, матеріалами справи
підтверджується, що позивач впродовж
більш ніж десятирічного періоду як
експлуатував та обслуговував, так і
до теперішнього часу експлуатує та
обслуговуває таке нежитлове
приміщення РП-45, що знаходиться за
адресою: Україна, АР Крим, м.
Сімферополь, вул. Г. Сталінграда, 1б, про
що свідчить Паспорт технічного огляду
РП-45, який був складений ще 13.03.1974.

Таке спірне нерухоме майно РП-45
знаходиться більш ніж десять років на
балансі підприємства (позивача), про що
свідчить і Довідка балансової
приналежності нежитлової будівлі
№06/2265 від 19.11.2013, такій будівлі було
присвоєно інвентарний номер 71374.

Матеріалами даної справи
підтверджується, що протягом багатьох
років позивач як енергопостачальник
електричної енергії, а саме з 15.02.1984,
проводив та до теперішнього часу
проводить поточні та капітальні
ремонти вмонтованого
енергоустаткування РП-45, здійснював та
здійснює заливку технічної олії в
дане енергоустаткування, також
проводив та до теперішнього часу
проводить доукомплектування та
реконструкцію даної спірної будівлі:
так, 17.03.2009 року в комірці №6 РП-45 було
встановлено вакуумний вимикач ВВ/ТЕL, а
18.08.2009 року у ввідному розподільчому
пристрої (ВРУ) - 10 кВ РП-45 позивачем
було проведено монтування лічильника
електроенергії.

Також факт знаходження даної РП-45 у
користуванні позивача продовж
багатьох років підтверджується:

Договором на користування електричною
енергією № 49 від 02.01.1991 року, який був
укладений між РЕМ-1 ВАТ «Крименерго»
та Сімферопольським мотороремонтним
заводом «ЗІЛ»;

Договором № 491 про надання доступу до
місцевої (локальної) електромережі від
25 травня 2001 року, який був укладений між
ВАТ «Крименерго» та фірмою «Піонер»
ЛТД;

Договором № 3835 про поставку
електричної енергії від 23 вересня 2003
року, який був укладений між ВАТ
«Крименерго» та УВКФ «Хімсбитторг;

Договором про поставку електричної
енергії № 3835 від 22 травня 2006 року,
укладеного між СМЕМ ВАТ «Крименерго»
та УВКФ «Хімсбитторг»;

Договором про поставку електричної
енергії № 7205 від 29 травня 2012 року, який
був укладений між ПАТ «Крименерго» та
ТОВ «ТРЦ «Термінал-Сервіс».

До всіх вищеперелічених Договорів на
поставку електричної енергії у якості
обов'язкових Додатків до таких типів
Договорів між сторонами за такими
договорами були укладені та підписані
Акти розподілу балансової
приналежності відповідальності за
експлуатацію обладнання,
електромережі між позивачем як
постачальником електричної енергії та
споживачами.

З таких Актів розподілу балансової
приналежності відповідальності за
експлуатацію обладнання,
електромережі між позивачем як
постачальником електричної енергії та
споживачами чітко вбачається, що за
схемами електропостачання на об'єкти
споживачів електричної енергії
поставка такої електричної енергії
відбувалась саме зі спірного об'єкту
- Розподільчої підстанції - 45, яка
знаходиться за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Г.
Сталінграда, 1б.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті
92 Конституції України правовий режим
власності в державі визначається
виключно законами України.

Згідно статті 317 Цивільного Кодексу
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 318 Цивільного Кодексу України
визначено, що суб'єктами права
власності є Український народ та інші
учасники цивільних відносин, визначені
статтею 2 цього Кодексу.

Усі суб'єкти права власності є рівними
перед законом.

Стаття 2 Цивільного кодексу України
встановлює, що учасниками цивільних
відносин є фізичні особи та юридичні
особи (далі - особи).

Приписами статті 328 ЦК України
унормовано, що право власності
набувається на підставах, які не
заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом по рядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Надавши правову оцінку всім наданим
учасниками процесу доказам по справі,
суд приходить до висновку, що:

момент виникнення права власності у
позивача ПАТ «ДТЕК Крименерго» на РП-45
за набувальною давністю та строк
володіння таким майном позивачем
складає понад 10 років;

таке володіння з боку позивача ПАТ
«ДТЕК Крименерго» є добросовісним;

таке майно - РП-45 не є чужим для
позивача ПАТ «ДТЕК Крименерго»;

іншої особи, крім позивача, яка б
володіла спірним майном ( або була би
його власником) господарським судом
не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
ПАТ «ДТЕК Крименерго» обґрунтовані,
підтверджуються матеріалами справи та
нормами чинного законодавства
України, а тому підлягають
задоволенню.

Враховуючи заяву позивача від 25.02.2014
року, на підставі якої представник
позивача просить суд віднести судові
витрати по даній справі (що є правом
позивача) на позивача, яка судом
задовольняється, тому суд відносить
судові витрати по даній справі на ПАТ
«ДТЕК Крименерго».

Вступна та резолютивна частини рішення
оголошені у судовому засіданні 25.02.2014.

Повне рішення складено 03.03.2014.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати право власності (за
набувальною давністю) на об'єкт
нерухомості Розподільчу підстанцію - 45,
яка знаходиться за адресою: Україна, АР
Крим, м. Сімферополь, вул. Г.
Сталінграда, 1Б, загальною площею 125,1 кв.
м. за Публічним акціонерним
товариством «ДТЕК Крименерго».

Суддя
І.К. Осоченко