ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" лютого 2014 р.
Справа № 922/1653/13

вх. № 1653/13

Суддя господарського суду: Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання:
Нескуба М.Г.

розглянувши матеріали скарги Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову
державного виконавця Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Савенкова С.М. від 17.01.2014 року
про розшук майна боржника в межах
примусового виконання рішення по
справі за позовом ТОВ "Біотек", м.
Харків до ФОП ОСОБА_1, м. Харків про
стягнення коштів

за участю представників сторін:

позивача (стягувача) - не з"явився;

відповідача (заявника) - ОСОБА_3 дов. б/н
від 19.07.2013 року, ОСОБА_4 дов. б/н від 20.01.2014
року;

ВДВС - Савенков С.М. дов. б/н від 14.10.2013
року;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 05 червня 2013
року позовні вимоги позивача було
задоволено повністю, стягнуто з
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Біотек" 35029,50 грн.
заборгованості, 2389,68 грн. пені та
1720,50грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 22 серпня 2013
року апеляційну скаргу Фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 залишено без
задоволення, рішення господарського
суду Харківської області від 05.06.2013
року залишено без змін.

03 вересня 2013 року на виконання рішення
господарського суду Харківської
області від 05.06.2013 року та постанови
Харківського апеляційного
господарського суду від 22.08.2013 року
було видано наказ та направлено на
адресу стягувача.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.10.2013 року касаційну
скаргу Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Харківської області від 05.06.2013 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 22.08.2013 року
залишено без задоволення.

27 січня 2014 року до суду надійшла скарга
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
постанову державного виконавця
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Савенкова
С.М. від 17.01.2014 року про розшук майна
боржника в межах примусового виконання
рішення за виконавчим провадженням
№40205273, в якій він просив визнати дії
державного виконавця Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Савенкова С.М. від 17.01.2014 року
спрямовані на примусове вилучення
майна транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUАREG,
реєстраційний НОМЕР_1 VIN/Номер шасі
(кузова, рами): НОМЕР_3, куз. НОМЕР_2 що
належить ОСОБА_1, як фізичній особі
незаконними, визнати постанову
державного виконавця Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Савенкова С.М. від 17.01.2014 року
про розшук майна боржника :
транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUАREG,
реєстраційний НОМЕР_1 VIN/Номер шасі
(кузова, рами): НОМЕР_3, куз. НОМЕР_2 що
належить ОСОБА_1, як фізичній особі
незаконною.

Ухвалою господарського суду
Харківської області скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 було
прийнято, розгляд призначено на 19
лютого 2014 року.

Через канцелярію суду від державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції надійшло клопотання (вх.№5925
від 19.02.14р.) про відкладення розгляду
справи у зв"язку з проведенням
виконавчих дій. Однак, доказів на
підтверження вказаних обставин
представником ВДВС надано не було, а
тому суд в задоволенні вказаного
клопотання відмовив.

В судовому засіданні 19.02.2014р. було
оголошено перерву до 19.02.2014р. о 14:00 год.

Через канцелярію суду від заявника
надійшли письмові пояснення (вх.№5613
від 19.02.14р.), які були досліджені та
долучені судом до матеріалів справи.

Представники заявника в судовому
засіданні підтримували скаргу в
повному обсязі та просили її
задовольнити.

Представник стягувача в судове
засідання не з"явився, про причини
неявки суд не повідомив, документів,
витребуваних судом не надав. Про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

В судовому засіданні та в письмових
запереченнях, наданих через канцелярію
суду 19.02.2014 року (вх.№6012) представник
Київського ВДВС ХМУЮ заперечував проти
задоволення скарги, посилаючись на її
безпідставність та законність дій
державного виконавця. Також, державний
виконавець надав суду для оглдяу
матеріали виконавчого провадження ВП
№40205273, та його копії для долечення до
матеріалів справи.

Заслухавши пояснения присутніх у
судовому засіданні осіб, перевіривши
матеріали скарги, дослідивши матеріали
виконавчого провадження, з'ясувавши yci
обставини справи суд встановив
наступне.

20.09.2013 року старшим державним
виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ Перхун
Ю.М. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
40205273.

В судовому засіданні, державний
виконавець Київського ВДВС ХМУЮ
Савенков С.М. пояснив, що постанова про
відкриття виконавчого провадження №
40205273 була направлена боржнику простою
кореспонденціею. В матеріалах
виконавчого провадження наявний
супровідний лист без реєстраційного
номеру від 20.09.2013 року з повідомленням
про відкриття виконавчого провадження
та копією постанови від 20.09.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
"Про виконавче провадження", у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржника
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору i витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно ч. 5 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" копиії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України "Про
виконавче провадження" постанова про
відкриття виконавчого провадження
надсилаеться рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Виходячи з системного аналізу
зазначених норм, державний виконавець
розпочинає примусове виконання
рішення після спливу строку на
самостійне виконання рішення за умови
повідомлення боржника про відкриття
виконавчого провадження.

В матеріалах виконавчого провадження,
копії яких долучені до матеріалів
справи, відсутні докази направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження рекомендованим листом з
повідомленням про вручення на адреси
сторін, як того вимагає ст. 31 Закону
України "Про виконавче провадження".

Суд критично ставиться до пояснення
представника ВДВС щодо надсилання
постанови про відкриття виконавчого
провадження простою кореспонденцією
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 207 Інструкції з
діловодства у Державній виконавчій
службі України, затвердженої Наказом
Державної виконавчої служби України
від 18.04.2012 року № 19/2, не допускається
надсилання або передача документів без
їх реєстрації у службі діловодства.

Згідно з п. 30 вказаної Інструкції,
Індексація документів полягає у
присвоєнні їм умовних позначень -
індексів, які надаються документам під
час їх реєстрації. Реєстраційний
індекс складається з порядкового
номера документа у межах групи
документів, що реєструються, який
доповнюється індексами, що
застосовуються в ДВС України, зокрема
індексами за номенклатурою справ,
структурного підрозділу,
кореспондентів, посадових осіб, які
розглядають або підписують документ,
виконавців, питань діяльності яких
стосується документ, тощо.

Відсутність реєстраційного номеру у
супровідному листі від 20.09.2013 року
свідчить про відсутність у Київського
ВДВС ХМУЮ, можливості надсилання
вказаного листа до боржника.

Тобто, всупереч положенням ст. ст. 25, 31
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець не
надіслав боржнику постанову про
відкриття виконавчого провадження до
початку здійснення виконавчих дій, чим
порушив права останнього, передбачені
ст. 12 Закону України "Про виконавче
провадження", та вимоги закону щодо
порядку здійснення виконавчих дій, а
саме права на самостійне виконання
рішення суду чи надання інших доказів.

Як вказує боржник, в своїх поясненнях,
та що не спростовується державним
виконавцем, фактично боржник дізнався
про винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження 17.01.2014 року.

При цьому суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 22
січня 2014 року, через 5 календарних днів
з моменту фактичного ознайомлення з
постановою про відкриття виконавчого
провадження, було реалізоване право на
самостійне виконання рішення суду та
сума стягнення сплачена в повному
обсязі.

16.01.2014 року державним виконавцем
Київського ВДВС ХМУЮ Савенковим С.М.
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою накладено арешт
на транспортні засоби:

1) VOLKSWAGEN TOUАREG реєстраційний номер:
АХ4437ВО, VIN / Номер шасі (кузова, рами):
НОМЕР_3, куз.НОМЕР_2

2) БОГДАН 231040, реєстраційний номер:
НОМЕР_4, VIN / Номер шасі (кузова, рами):
дв.40 куз.Y6L231040BL201101;

3)ГАЗ 3302, реєстраційний номер: НОМЕР_5 VIN /
Номер шасі (кузова, рами): куз.НОМЕР_6,
шас. НОМЕР_7

4) ГАЗ 3302 14, реєстраційний номер: НОМЕР_8
VIN / Номер шасі (кузова, рами): дв. НОМЕР_9,
куз. НОМЕР_10 шас.НОМЕР_11 ДНЗ НОМЕР_12

5) ГАЗ 33023-14, реєстраційний номер: НОМЕР_13
VIN / Номер шасі (кузова, рами): дв.НОМЕР_14,
куз. НОМЕР_15, шас.НОМЕР_16

6) МАЗ 437040061, реєстраційний номер:
НОМЕР_17 VIN / Номер шасі (кузова, рами):
шас.НОМЕР_18

7) МАЗ 533603-221, реєстраційний номер:
НОМЕР_19., VIN / Номер шасі (кузова,

рами): дв.НОМЕР_20 шас.НОМЕР_21

в межах суми звернення стягнення 35029,50
грн.

17.02.2014 року державним виконавцем
Київського ВДВС ХМУЮ Савенковим С.М.
складено акт опису та арешту майна,
відповідно до якого автотранспортний
засіб VOLKSWAGEN TOUАREG, АХ4437ВО, VIN / Номер шасі
(кузова, рами): НОМЕР_3, куз.НОМЕР_2
вилучений у боржника, автомобілем
заборонено користування та автомобіль
переданий на відповідальне зберігання
ОСОБА_6.

У якості правової підстави для
прийняття вищезазначеної постанови
зроблено посилання на п. 20 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження".

Згідно з п. 20 ч. З ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Державний виконавець, у процесі
здійснення виконавчого провадження,
має право накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку (п.5 ч. З ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження").

Арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення (ч. 1 ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження").

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження", про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби -обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин.

Відповідно до п. 7 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження», вилучення
арештованого майна з передачею його
для реалізації здійснюється у строк,
встановлений державним виконавцем, але
не раніше ніж через п'ять днів після
накладення арешту. Продукти та інші
речі, що швидко псуються, вилучаються і
передаються для продажу негайно після
накладення арешту.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про
виконавче провадження", майно, на яке
накладено арешт, за винятком майна,
зазначеного в частині восьмій статті 57
цього Закону, передається на
зберігання боржникові або іншим особам
(далі - зберігач), призначеним державним
виконавцем, під розписку в акті опису;
копія акта опису майна видається
боржнику, стягувачу, а в разі якщо
обов'язок зберігання майна покладено
на іншу особу, -також зберігачу;
зберігач може користуватися майном,
переданим йому на зберігання, якщо
особливості такого майна не призведуть
до йогб знищення або зменшення
цінності внаслідок користування; у
разі якщо зберігачем призначено іншу
особу, крім боржника або члена його
сім'ї, він одержує за зберігання майна
винагороду, розмір якої визначається
угодою між зберігачем та державним
виконавцем.

Отже, право державного виконавця
обмежити право користування майном не
є безумовним, так як чинне
законодавство передбачає, по-перше,
наявність відповідної потреби у цьому
обмеженні, та по-друге, обмеження права
користування майном можливо лише якщо
особливості цього майна в разі
користування можуть призвести до його
знищення або зменшення цінності
внаслідок користування.

Тобто, процедура обмеження права
користування майном боржника носять
факультативний характер та залежить
виключно від ініціативи державного
виконавця. Відтак, така ініціатива має
бути належним чином обґрунтована
державним виконавцем, та, відповідно,
має бути зафіксована в матеріалах
виконавчого провадження.

Як вбачається з постанови
державного виконавця Київського
ВДВС ХМУЮ Савенкова С.М. про накладення
арешту від 16.01.2014 р., в ній взагалі не
зазначено яка саме виникла потреба у
вилученні (фактичному повному
обмеженні користування) автомобіля
VOLKSWAGEN TOUАREG, НОМЕР_1 VIN / Номер шасі
(кузова, рами): НОМЕР_3, куз.НОМЕР_2, який
зареєстрований за боржником ОСОБА_1
та яким чином подальше користування
боржника автомобілем може призвести до
його знищення або зменшення цінності
внаслідок користування. Вищезазначені
обґрунтування не були відображені в
акті опису та арешту майна боржника
автомобіля VOLKSWAGEN TOUАREG, НОМЕР_1 VIN / Номер
шасі (кузова, рами): НОМЕР_3, куз.НОМЕР_2.

В судовому засіданні державний
виконавець Київського ВДВС ХМУЮ
Савенков С.М. пояснив, що 16.01.2014 року він
отримав з інформаційної бази ДАІ
відомості про зареєстровані за ОСОБА_1
автотранспортні засоби з телефоном для
зв'язку з боржником. Савенков С.М.
особисто зателефонував до боржника та
запропонував приїхати до ВДВС. 17.02.2014
року боржник самостійно приїхав на
автомобілі VOLKSWAGEN TOUАREG до ВДВС. При
розмові з боржником у державного
виконавця Київського ВДВС ХМУЮ
Савенкова С.М. виникли сумніви щодо
виконання рішення суду та він прийняв
рішення про вилучення автомобіля з
його подальшою реалізацією. Потребу у
вилученні легкового автомобіля
державний виконавець пояснити не зміг.

Представник боржника ОСОБА_4 пояснив що
був особисто присутній при розмові
державного виконавця з ОСОБА_1 В
розмові ОСОБА_1 неодноразово заявляв
про свою необізнаність з відкриттям
виконавчого провадження, вказував на
свій намір добровільно виконати
рішення суду, зазначав про
використання легкового автомобіля для
приватних цілей.

Враховуючи викладене, суд приходить до
наступного висновку. Встановлюючи
повне обмеження на користування
легковим автомобілем, державний
виконавець, при встановленні
зазначених вище обмежень, не врахував
властивості майна та його значення для
боржника. В оскаржуваній постанові не
зазначив, в чому полягала потреба у
встановленні повного обмеження
користування боржником зазначеним
майном. В своїх поясненнях під час
судового розгляду справи представник
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Савенков
С.М. не навів переконливих доводів щодо
обґрунтованості та необхідності таких
дій.

Вказані вище обставини, не були
враховані державним виконавцем при
встановленні заборони на користування
майном боржника та при здійсненні дій
щодо вилучення майна боржника вже
17.01.2014р., тобто на наступний день після
винесення постанови про арешт майна
боржника.

Відтак дії держаного виконавця з
примусового вилучення майна
транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUАREG є
незаконними.

17.01.2014 року державним виконавцем
Київського ВДВС ХМУЮ Савенковим С.М.
винесено постанову про розшук майна
боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ.

В судовому засіданні державний
виконавець Київського ВДВС ХМУЮ
Савенков С.М. пояснив, що 16.01.2014 року ним
були проведені виконавчі дії з
встановлення майна боржника та
складені відповідні акти відсутності
автотранспортних засобів. 17.01.2014 року
автотранспортний засіб VOLKSWAGEN TOUАREG за
актом опису та арешту було вилучено у
боржника та передано зберігачу -
ОСОБА_6. Потреба у розшуку автомобіля
виникла внаслідок того, що боржник
поїхав на зазначеному автомобілі.

В матеріалах виконавчого провадження
наявні два акти державного виконавця
від 16.01.2014 року про вихід державного
виконавця для встановлення майна
боржника.

В обох актах не зазначено місце та час
проведення виконавчих дій.

Таким чином, акти державного виконавця
від 16.01.2014 року про вихід державного
виконавця зі встановлення майна
боржника суд не приймає як належні
докази по справі.

Оцінюючи акт опису та арешту майна від
17.01.2014 року суд зазначає наступне.

В акті опису та арешту майна від 17.01.2014
року вказано на неможливість огляду
автомобілю у зв'язку з відмовою
боржника допустити до такого огляду. В
постанові про розшук майна від 17.01.2014
року зазначається, що боржник поїхав на
автотранспортному засобі VOLKSWAGEN TOUАREG
при проведенні виконавчих дій. Тобто
боржник не допускав до автомобіля та на
цьому автомобілі поїхав.

За таких обставин, зафіксована в акті
опису та арешту майна від 17.01.2014 року
передача автомобіля VOLKSWAGEN TOUАREG
зберігачу ОСОБА_6 суперечить іншим
матеріалам справи та є такою, що не
відбулася.

Із змісту постанови про розшук майна
боржника від 17.01.2014 року вбачається, що
державний виконавець формально
пославшись на ст. 40 Закону України "Про
виконавче провадження", не вказав в
чому саме полягає необхідність у
застосуванні такого заходу як розшук
транспортного засобу боржника, не
навів переконливих доводів щодо їх
обґрунтованості та необхідності.

Відповідно до п.п. 9.13. п. 9 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України", за результатами
розгляду скарги виноситься ухвала, в
якій господарський суд або визнає
доводи заявника правомірними і залежно
від їх змісту визнає постанову
державного виконавця щодо здійснення
заходів виконавчого провадження
недійсною, або визнає дії чи
бездіяльність органу Державної
виконавчої служби незаконними, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, аналізуючи
матеріали справи, документи, приймаючи
до уваги пояснення сторін по справі,
суд вважає, що скарга ФОП ОСОБА_1 на
незаконні дії Київського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції щодо примусового вилучення
майна транспортного засобу та на
постанову державного виконавця
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління про розшук майна
боржника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 30, 40, 57, 59 Закону України
"Про виконавче провадження", 1212 ГПК
України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Савенкова С.М. від 17.01.2014 року
задовільнити.

Визнати незаконними дії державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Савенкова Станіслава
Михайловича від 17 січня 2014 року
спрямовані на примусове вилучення
майна транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUАREG,
реєстраційний НОМЕР_1 VIN/Номер шасі
(кузова, рами): НОМЕР_3, куз. НОМЕР_2

Визнати незаконною постанову
державного виконавця Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Савенкова Станіслава
Михайловича від 17 січня 2014 року про
розшук майна боржника: транспортного
засобу VOLKSWAGEN TOUАREG, реєстраційний
НОМЕР_1 VIN/Номер шасі (кузова, рами):
НОМЕР_3, куз. НОМЕР_2

Суддя
Денисюк Т.С.