ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 911/4867/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства
"Фонд комунального майна",

07100, Київська обл., м. Славутич,
Центральна площа, 5, ас /66

до Фізичної особи - підприємця Тамілко
Вадима Володимировича,

07100, Київська обл., м. Славутич,
Ленінградський кв-л, 5, кв. 58

про стягнення 30 149,93 грн. та розірвання
договору оренди.

за участю представників:

позивача - Миргодова Т.В. (довіреність
від 20.01.2014, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Комунального підприємства "Фонд
комунального майна" (далі - позивач) до
Фізичної особи - підприємця Тамілко
Вадима Володимировича (далі -
відповідач) про стягнення 30 149,93 грн. та
розірвання договору оренди.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань зі сплати
орендних платежів та відшкодування
витрат на утримання орендованого майна
та його експлуатацію.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.12.2013 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
28.01.2014.

28.01.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області

(вх. № 1471/14 від 28.01.2014) позивач надав
документи на вимогу ухвали суду від
30.12.2013, які залучено до матеріалів
справи.

У судове засідання 28.01.2014 представник
відповідача не з'явився, вимоги ухвали
суду від 30.12.2013 не виконав, розгляд
справи відкладено на 11.02.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 2312/14 від 10.02.2014)
позивачем подано письмові пояснення
про часткову сплату відповідачем суми
боргу після подання позову, з
документами на підтвердження вказаних
обставин у додатку.

У судовому засіданні 11.02.2014 представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги.

Відповідач письмовий відзив на позовну
заяву не подав, представника у судове
засідання не направив, не повідомивши
про причини, хоча належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання.

Нез'явлення у судове засідання
представника відповідача та неподання
відповідачем письмового відзиву на
позов не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 11.02.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Комунальним підприємством "Фонд
комунального майна" (далі -
орендодавець) та Фізичною особою -
підприємцем Тамілко Вадимом
Володимировичем (далі - орендар)
укладено договір оренди нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності від 25.04.2013 № 104-М (далі -
Договір оренди).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.6.
Договору оренди, орендодавець передає
в строкове платне користування, а
орендар приймає в оренду нежилі
приміщення, інженерні мережі та
комунікації для здійснення
торгівельної діяльності
непродовольчими товарами за адресою:
Київська обл., м. Славутич, Центральна
площа 5, універмаг «Мінськ», загальною
площею 100,65 м2.

Згідно з пунктом 1.7. Договору оренди,
об'єкт оренди належить до комунальної
власності територіальної громади м.
Славутича і знаходиться на балансі
комунального підприємства "Фонд
комунального майна".

Відповідно до пункту 2.1. Договору
оренди, орендар вступає у строкове
платне користування майном у термін
вказаний у Договорі, але не раніше дати
підписання даного Договору та акту
прийому-передачі.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. Договору
оренди, орендна плата за корисну площу
визначається на підставі Методики
розрахунку та порядку використання
плати за оренду майна комунальної
власності територіальної громади
міста Славутича і за перший базовий
місяць, травень 2013 року, становить 3273,35
грн.

(з ПДВ) за корисну площу та 215,11 грн. (з
ПДВ) за площу загального користування.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається з
урахуванням індексу інфляції за
поточний місяць.

Відповідно до пункту 3.5. Договору
оренди, орендна плата вноситься
безготівковим платежем на
розрахунковий рахунок орендодавця, або
шляхом внесення готівкових коштів в
касу орендодавця, не пізніше
останнього числа поточного місяця.

У разі припинення або розірвання
Договору оренди, орендар сплачує
орендну плату включно по день (дату)
передачі орендодавцеві майна за актом
прийому-передачі (пункт 3.6. Договору
оренди).

Згідно з пунктом 3.8. Договору оренди,
орендна плата, яка була перерахована
несвоєчасно, або в неповному обсязі,
стягується орендодавцем з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення. За затримку внесення
орендної плати орендар сплачує
орендодавцеві пеню в розмірі 0,5% за
кожний день прострочення платежу,
включно по день фактичної оплати.

Орендодавець має право виступати з
ініціативою про розірвання Договору, в
разі несплати останнім комунальних
послуг за приміщення, що орендується,
наданих йому спеціалізованими
організаціями, та в разі несплати
орендарем експлуатаційних витрат
орендодавця, згідно з договором про
відшкодування витрат орендодавця на
утримання орендованого майна та його
експлуатацію.

Крім того, відповідно до пункту 5.1.9.
Договору оренди, між сторонами
укладено договір від 25.04.2013 №104/104-М-Е
про відшкодування витрат орендодавця
на утримання орендованого майна та
його експлуатацію (далі - Договір про
відшкодування).

Відповідно до пункту 2.2. Договору про
відшкодування, розмір відшкодування
витрат орендодавця нараховується
пропорційно орендованій площі та в
перший базовий місяць (з ПДВ) становить
1259,74 грн.

Згідно з пунктом 2.4. Договору про
відшкодування, розмір відшкодованих
витрат, в тому числі передплата до 100 %
очікуваної вартості комунальних
послуг, що плануються отримати у
наступному місяці (при отриманні таких
послуг через орендодавця), розрахована
пропорційно до займаної площі,
вноситься безготівковим платежем на
розрахунковий рахунок орендодавця або
шляхом внесення готівкових коштів в
касу орендодавця або шляхом внесення
готівкових коштів в касу орендодавця
не пізніше останнього числа поточного
місяця на підставі виставлених
рахунків.

Договір про відшкодування набуває
чинності з 01.05.2013 і діє до закінчення
терміну дії Договору оренди, а в
частині фінансових зобов'язань - до
повного їх виконання сторонами (пункт
6.1. Договору про відшкодування).

Договір оренди за правовою природою є
договором найму (оренди). Згідно з
частиною 1 статті 759, частиною 1 статті
761, частиною 1 статті 762 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Право передання майна у найм має
власник речі, або особа, якій належать
майнові права. За користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Правовідносини сторін Договору оренди
регулюються також Законом України "Про
оренду державного та комунального
майна", який є спеціальним законом з
питань оренди державного та
комунального майна та, відповідно до
частин 1 та 2 статті 1 цього Закону,
регулює організаційні відносини,
пов'язані з передачею в оренду майна
державних підприємств, установ та
організацій, підприємств, заснованих
на майні, що належить Автономній
Республіці Крим або перебуває у
комунальній власності, їх структурних
підрозділів, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна, що
перебуває в державній та комунальній
власності; майнові відносини між
орендодавцями та орендарями щодо
господарського використання
державного майна, майна, що належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності.

Згідно з частиною 1 статті 795 Цивільного
кодексу України передання наймачеві
будівлі оформлюється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

До матеріалів справи надано копію акту
приймання - передачі

від 01.05.2013, відповідно до якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв об'єкт оренди загальною площею
100,65 м2, який розташований за адресою:
Київська обл., м. Славутич, Центральна
площа 5, універмаг «Мінськ». Акту
повернення спірного майна з оренди
суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з приписами статей 525, 526
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Відповідно до
статті 629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності, строки
внесення орендної плати визначаються у
договорі.

Відповідно до пункту 7.1. Договору
оренди, він вступає в силу з 01.05.2013 і діє
до 30.03.2016.

Згідно з пунктом 7.3. Договору
одностороння відмова від виконання
умов Договору та внесення змін до нього
не допускається. Зміна умов Договору, а
також його дострокове розірвання, може
мати місце тільки за узгодженням
сторін, крім випадків передбачених
Договором, або за рішенням суду.

Відповідно до статті 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу
України визначено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Договір оренди та Договір про
відшкодування спрямовані на отримання
відповідачем права на користування
нежитловими приміщеннями, що, в свою
чергу, породжує його обов'язок
сплачувати плату за користування
орендованим комунальним майном та
відшкодування витрат, що пов'язані з
утриманням майна та його експлуатацію.

Відповідно до статті 286 Господарського
кодексу України, орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Строки внесення орендної
плати визначаються в договорі.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Тобто,
обов'язок доказування покладається на
сторони.

На підтвердження позовних вимог
позивачем надано в матеріали справи
рахунки на оплату від 09.08.2013 № 1560 на
суму 3 488,46 грн., від 12.08.2013 № 1694 на суму 2
123,28 грн., від 16.09.2013 № 1824 на суму 3 464,05
грн., від 18.09.2013 № 1935 на суму 2 042,58 грн.,
від 10.10.2013 № 2183 на суму 3 178,37 грн., від
11.10.2013 № 2073 на суму 3 464,05 грн., від 14.11.2013
№ 2305 на суму 3 477,90 грн., від 14.11.2013 № 2412
на суму 2 980,62 грн.

Крім того, позивачем подано довідку з
банківської установи від 24.01.2014 вих. №
55-6-5/5 про відсутність надходження
коштів від відповідача на розрахункові
рахунки позивача у період з 01.08.2013 по
24.01.2014. Вказану довідку підписано
уповноваженою особою банківської
установи та скріплено відбитком її
печатки.

Також через канцелярію господарського
суду Київської області

(вх. № 2312/14 від 10.02.2014) позивачем подано
письмові пояснення про часткову сплату
відповідачем боргу у розмірі 10 324,85
грн. після подання позовної заяви та
подано на підтвердження вказаного
копії прибуткових касових ордерів: від
12.12.2013 №1434 на суму 2 123,28 грн., від 24.12.2013
№ 1453 на суму 2 042,58 грн., від 27.12.2013 № 1475
на суму 2 980,62 грн., від 27.12.2013 № 1474 на
суму 3 178, 37 грн., на загальну суму 10 324,85
грн.

Однак, зважаючи на дату господарських
операцій з оплати коштів, що вказані в
зазначених прибуткових касових
ордерах, судом встановлено, що часткову
оплату заборгованості відповідачем
здійснено до порушення провадження у
справі ухвалою господарського суду
Київської області

від 30.12.2013, відтак, позовна вимога про
стягнення боргу в цій частині заявлена
безпідставно і задоволенню не
підлягає.

Отже, як встановлено судом за наявними
матеріалами справи, відповідач,
починаючи з травня 2013 року, неналежним
чином виконував взяті на себе
зобов'язання за Договором оренди і
Договором про відшкодування, у зв'язку
з цим, на момент порушення провадження
у справі за ним утворилась
заборгованість у розмірі 13 894,46 грн., що
підтверджується наявними матеріалами,
доказів сплати вказаної
заборгованості відповідач суду не
надав.

Як передбачено абзацем 1 частини 1
статті 530 Цивільного кодексу України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 3 статті 18
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" від 10.04.1992 №
2269-XII, орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Крім того, позивачем на підставі пункту
3.8. Договору оренди та

пункту 5.2. Договору про відшкодування
заявлено до стягнення з відповідача
пеню в розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежу включно по день
оплати, що за розрахунком позивача
становить 5 834,71 грн.

Щодо заявленої до стягнення пені, судом
враховано наступне.

Відповідно до частини 1 статті 546
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, неустойкою.

Згідно зі статтею 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється в
письмовій формі.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми, які
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Цією ж статтею визначено
види штрафних санкцій - неустойка,
штраф, пеня. При цьому, порядок
нарахування та розмір санкцій, які
можуть бути встановлені договором,
встановлені частиною 4 статті 231
Господарського процесуального кодексу
України: у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання,
в певній визначеній грошовій сумі, у
відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів. Відповідно до
частини 6 статті 232 Господарського
процесуального кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно з частиною 2 статті 343
Господарського кодексу України,
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Стаття 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
визначає, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Преамбула Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
визначає, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності. Дія цього
Закону не поширюється на порядок
нарахування та сплати пені, штрафних та
фінансових санкцій за несвоєчасну
сплату податків, податкового кредиту
та інших платежів до бюджетів усіх
рівнів і позабюджетних фондів,
передбачених чинним законодавством
України, а також на відносини, що
стосуються відповідальності суб'єктів
переказу грошей через платіжні
системи.

Таким чином, договірні правовідносини
між платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", який є спеціальним з
питань регулювання відносин щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань, і має
пріоритетне застосування щодо
зазначених правовідносин сторін у
справі.

У зазначеному законі прямо вказано про
те, що розмір пені не може перевищувати
подвійну облікову ставку
Національного банку України, а
відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6
Цивільного кодексу України сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це.

Отже, яким би способом не визначався в
договорі розмір пені, він не може
перевищувати той розмір, який
установлено законом як граничний,
тобто, за прострочення платежу за
договором може бути стягнуто лише пеню,
сума якої не перевищує ту, що обчислено
на підставі подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Вказана позиція викладена в постанові
Верховного Суду України
від 24.10.2011 у справі № 25/187.

Враховуючи викладене, суд здійснив
власний перерахунок заявленої до
стягнення суми пені та дійшов висновку,
що позовна вимога про стягнення пені
підлягає частковому задоволенню у
розмірі 415,62 грн.

У зв'язку з простроченням відповідачем
виконання грошового зобов'язання,
позивачем, на підставі статті 625
Цивільного кодексу України, заявлено
до стягнення 95,91 грн. 3% річних.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру 3 %
річних та з'ясував, що наданий
позивачем розрахунок є арифметично
вірним і відповідає обставинам справи,
а тому, позовні вимоги про стягнення 95,91
грн. . 3% річних підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства та всебічно
розглянувши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача: 13 894,46 грн. основної
заборгованості, 415,62 грн. пені та 95,91 грн.
3% річних є доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростованими, а,
відтак, підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про розірвання Договору оренди у
зв'язку з істотним порушенням
відповідачем його умов щодо сплати
орендної плати.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» на вимогу однієї
із сторін договір оренди може бути
достроково розірвано за рішенням суду
у разі невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених законодавчими актами
України.

Відповідно до пункту 7.3. Договору
сторони передбачили, що чинність
Договору припиняється достроково за
взаємною згодою сторін або за рішенням
суду.

Відповідно до вищевикладеного, судом
встановлено, що відповідач
користується орендованим приміщенням
всупереч умовам розділу 3 Договору
оренди, що є істотним порушенням
Договору та підставою для розірвання
його на вимогу орендодавця відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 783
Цивільного кодексу України, частини 3
статті 26 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
пункту 7.3. Договору.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що невиконання обов'язку щодо
внесення у встановлений Договором
строк орендної плати є підставою для
розірвання договору оренди, а, відтак,
позовна вимога про розірвання Договору
оренди є законною, обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі
2 867,50 грн., відповідно до частини 2
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця Тамілко Вадима
Володимировича (07100, Київська обл., м.
Славутич, Ленінградський кв-л, 5, кв. 58;
ідентифікаційний код ) на користь
Комунального підприємства "Фонд
комунального майна" (07100, Київська обл.,
м. Славутич, Центральна площа, 5, а/с 66,
ідентифікаційний ) 13 894
(тринадцять тисяч вісімсот дев'яносто
чотири) грн. 46 коп. основної
заборгованості, 415 (чотириста
п'ятнадцять) грн. 62 коп. пені, 95
(дев'яносто п'ять) грн. 91 коп. 3% річних
та 2 867 (дві тисячі вісімсот шістдесят
сім) грн. 50 коп. судового збору.

3. Розірвати договір оренди нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності від 25.04.2013 № 104-М укладений
між Комунальним підприємством "Фонд
комунального майна" (07100, Київська обл.,
м. Славутич, Центральна площа, 5, а/с 66,
ідентифікаційний код ЄДРПОУ 323010) та
Фізичною особою-підприємцем Тамілко
Вадимом Володимировичем (07100, Київська
обл., м. Славутич, Ленінградський кв-л, 5,
кв. 58; ідентифікаційний код ).

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення та
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Повне рішення складено 17.02.2014.

Суддя
С.О. Саванчук