ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2014 р.
Справа № 922/4643/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Пушай В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився.

відповідача - Ткаченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ (вх. №234Х/3-9)
на рішення господарського суду
Харківської області від 09.01.14 року у
справі № 922/4643/13

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ

до Державного інституту праці та
соціально-економічних досліджень, м.
Харків

про стягнення 221000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
звернувся до господарського суду з
позовом, у якому просив стягнути з
відповідача, Державного інституту
праці та соціально-економічних
досліджень, штраф у сумі 130000,00 грн. та
збитки в сумі 91000,00 грн., мотивуючи свої
вимоги неналежним виконанням
відповідачем його зобов'язань за
договором №207-Ф-11 від 17.11.2011 року.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 09.01.2014 року по
справі №922/4643/13 (суддя Інте Т.В.) в позові
відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не
доведені заявлені позовні вимоги та не
надано суду належних доказів, які б
об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію.

Позивач не погодився з зазначеним
рішенням, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків обставинам
справи та неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи.

При цьому апелянт зазначає, що в строки
передбачені календарним планом за
договором відповідач послуги за 3
етапом та послуги в цілому за договором
не надав. Крім того, вказує на те, що
змінився орган затвердження
нормативно-правових актів, а не
процедура затвердження.

Просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 09.01.2014 року по справі
№922/4643/13 повністю та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач зазначає про законність та
обгрунтованість рішення
господарського суду від 09.01.14 року.
Вважає, що апеляційна скарга
безпідставна, необгрунтована та не
підлягає задоволенню. Посилається на
те, що порушення строків договору
сталося не з вини відповідача, а у
зв'язку з істотними змінами структури
та функцій з розгляду, погодження та
затвердження НПАОП у системі
центральних органів виконавчої влади,
які вплинули на порядок і термін їх
розгляду та узгодження, і призвели до
значного подовження процедури
розгляду відповідних документів.
Враховуючи, що відповідні зміни
відповідач не міг передбачити при
укладенні договору і додаткових угод
до нього, тож вважає, що вжив всіх
залежних від нього заходів щодо
належного виконання зобов'язання за
договором.

21.02.2014 року відповідач надав клопотання
про долучення копій документів до
матеріалів справи та звернувся до суду
апеляційної інстанції з клопотанням
про зупинення провадження у даній
справі до розгляду господарським судом
м. Києва пов'язаної з нею справи №910/1871/14
за позовом Державного інституту праці
та соціально-економічних досліджень до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про
визнання недійсним п. 2 додаткової
угоди №1 від 25.12.2012 р. до договору про
закупівлю послуги з державного
управління загального характеру 75.11.1.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про час і
місце проведення судового засідання.

Судова колегія, в межах вимог
передбачених ст. 101 ГПК України,
повторно розглянувши справу та
перевіривши повноту, законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку про
залишення рішення господарського суду
першої інстанції без змін, а
апеляційної скарги без задоволення з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
(замовник) та Державний інститут праці
та соціально-економічних досліджень
(виконавець) уклали договір про надання
послуг (далі - договір) №207-Ф-11 від 13.07.2011
року (т. 1, а.с. 22-23), відповідно до умов
якого (п.1.1.), в порядку та на умовах,
визначених цим договором, виконавець
(відповідач) за завданням замовника
(позивача) зобов'язався надати послуги
з державного управління загального
характеру 75.11.1 (розроблення та перегляд
нормативно-правових актів охорони
праці (НПАОП), згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п. 1.1.1) "Правила охорони
праці під час виробництва олова і
сплавів на його основі" (далі - послуги),
а замовник (позивач) зобов'язався
прийняти та оплатити такі послуги.

Найменування послуг, їх кількість,
обсяг, ціни та строки надання визначені
технічними вимогами (додаток №1),
календарним планом (додаток №2) та
калькуляцією кошторисної вартості
(додаток №3), які є невід'ємними
частинами цього договору (п. 1.2
договору).

Відповідно до п.3.1. договору, ціна
договору встановлюється в
національній валюті України та
становить 130000,00 грн., у тому числі ПДВ
21666,67 грн. Розрахунок вартості послуг
надається виконавцем у калькуляції
кошторисної вартості (додаток №3), що є
невід'ємною частиною цього договору.

Додатковою угодою №1 (т. 1, а.с. 29) від
25.12.12 року до договору №207-Ф-11 від 13.07.2011
року, сторони внесли зміни до строків
надання послуг за договором.

Згідно з п. 10.1 договору (в редакції
додаткової угоди №1), договір набирає
чинності з дати його підписання та діє
до 01.10.2013 року.

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунки
проводяться поетапно шляхом оплати
позивачем вартості наданих послуг
протягом 15 банківських днів після
підписання сторонами акта
приймання-передачі наданих послуг за
етапом.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
строк (термін) надання послуг
зазначений в календарному плані, що є
невід'ємною частиною даного договору.

Технічними вимогами (т. 1, а.с. 24-25) та
календарним планом (т. 1, а.с. 26) були
передбачені три етапи надання послуг
та строки їх виконання.

1 етап - "Опрацювання та затвердження
Держгірпромнаглядом України
Технічного завдання на розроблення
НПАОП "Правила", строки виконання - з
дати підписання договору до 15.12.11 року.

2 етап - "Розроблення першої редакції
НПАОП та розсилка її на відгук.
Опрацювання зауважень та пропозицій,
що містяться у відзивах на першу
редакцію проекту НПАОП "Правила".
Доопрацювання проекту НПАОП "Правила",
уточнення пояснювальної записки та
опису проекту НПАОП "Правила",
підготовка зведення відзивів", строки
виконання - січень 2012 року - червень 2012
року.

3 етап - "Надання доопрацьованого
проекту НПАОП "Правила" на узгодження
організаціям визначеним ТЗ на
розроблення НПАОП "Правила".
Доопрацювання остаточної редакції
проекту НПАОП "Правила" за зауваженнями
узгоджуючих організацій та подання
його на затвердження в
Держгірпромнагляд. Доопрацювання
проекту НПАОП "Правила" за результатами
роботи редакційної комісії
Держгірпромнагляду. Супровід проекту
НПАОП "Правила" при затвердженні та
реєстрації. Розроблення та подання
Замовнику звітної документації",
строки виконання (в редакції
додаткової угоди № 1) - липень 2012 року -
01.10.13 р.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №1, у
разі не надання послуг в повному обсязі
в межах строку дії договору, відповідач
сплачує штраф в розмірі вартості
договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору відповідачем
надані послуги за двома першими
етапами, позивач прийняв та оплатив
виконаний обсяг робіт, про що свідчать
акти приймання-передачі №1 від 16.12.2011
року на суму 52000,00 грн. та №2 від 25.06.2012
року на суму 39000,00 грн., які були
оплачені позивачем в повному обсязі.
Зазначені акти були підписані
сторонами та скріплені печатками
підприємств.

При вирішенні даного спору
господарський суд першої інстанції
виходив з того, що причиною затримки
виконання відповідачем робіт,
передбачених 3-м етапом договору, стали
зміни у системі органів центральної
виконавчої влади, а саме, зазначив, що
відповідно до Указу Президента України
"Про деякі заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади"
№726/2012 від 24.12.2012 року право
затвердження НПАОП було передано
Міністерству енергетики та вугільної
промисловості України з
координуванням та спрямовуванням
діяльності Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
через Міністра енергетики та вугільної
промисловості України.

Таким чином, в системі центральних
органів виконавчої влади істотно
змінилися структура та функції з
розгляду, погодження та затвердження
НПАОП, а також порядок і терміни
розгляду та їх узгодження, що призвело
до значного подовження процедури
розгляду відповідних документів.

Судом першої інстанції обгрунтовано
зазначено, що відповідач вчасно подав
на затвердження НПАОП
Держгірпромнагляду.

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції, Держгірпромнагляд не
затвердив НПАОП та не передав його до
Мінюсту України, що унеможливило
подальше виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором. Таким чином,
зазначені обставини унеможливили
виконання відповідачем останніх робіт
за договором з незалежних від нього
причин.

У зв'язку з цим, сторонами неодноразово
укладались додаткові угоди щодо
продовження терміну дії договору та
терміну остаточного виконання
зобов'язань за договором.

Оскільки відповідач позбавлений
повноважень з контролю та керування
процесом затвердження НПАОП, а також
приймаючи до уваги те, що відповідачем
були вжиті заходи щодо сприяння
прискоренню процедури затвердження
НПАОП, суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку щодо
відсутності вини відповідача у
несвоєчасності виконання договірних
зобов'язань. Крім того, оскільки
позивачем не доведено ненадання
відповідачем послуг у повному обсязі
суд першої інстанції правомірно та
обгрунтовано відмовив в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача штрафу в сумі 130000,00 грн. та
збитків в сумі 91000,00 грн.

Як вже зазначено вище, судом
встановлено, що вина відповідача у
простроченні виконання своїх
зобов'язань за договором відсутня, отже
відсутня складова - вина, необхідна для
застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України,
збитками, зокрема є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), а також доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода).

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції обгрунтовано прийшов до
висновку, що твердження позивача про
те, що 91000,00 грн., сплачених останнім
відповідачу за договором №207-Ф-10 від
17.11.2011 року, є збитками - безпідставне,
оскільки відносини, що склалися між
сторонами, є договірними і у даному
випадку кошти сплачені на виконання
договору не є збитками, у розумінні ст.
22 ЦК України, а відтак обґрунтування
позову нормами ст. 224 ГК України є
помилковим.

Щодо заявленого відповідачем
клопотання про зупинення провадження у
справі до розгляду пов'язаної з нею
справи про визнання недійсним п. 2
додаткової угоди №1 від 25.12.2012 року,
колегія суддів дійшла висновку про
відмову у його задоволенні у зв'язку з
відсутністю підстав, встановлених ч. 1
ст. 79 ГПК України для зупинення
провадження у справі, а саме,
відсутністю доказів на підтвердження
неможливості вирішення даної справи до
вирішення господарської справи
№910/1871/14. При цьому колегія суддів також
зазначає, що станом на дату прийняття
оскаржуваного рішення додаткова угода
№1 від 25.12.2012 року не була визнана
недійсною у встановленому законом
порядку, а провадження у справі про
визнання недійсним п. 2 додаткової
угоди №1 від 25.12.2012 року порушено лише
07.02.2014 року (тобто, після прийняття
оскаржуваного рішення). Крім того, у
разі визнання частково недійсною
додаткової угоди до договору,
відповідач має право на перегляд даної
справи за нововиявленими обставинами.

На підставі вищевикладеного, рішення
господарського суду Харківської
області від 09.01.2014 року у справі №922/4643/13
прийнято з урахуванням фактичних
обставин справи та діючого
законодавства, без порушень норм
матеріального та процесуального права,
тому підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 22
Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 103,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 09.01.2014 року у
справі №922/4643/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписаний
28.02.2014 року.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Плужник О.В.