ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.02.14р. Справа № 904/92/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БАСФ Т.О.В", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофармахім", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 2 195 229,83 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Поддимай А.Б. -
представник, довіреність від 08.05.2013
року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БАСФ Т.О.В", м. Київ
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофармахім", м.
Дніпропетровськ про стягнення
заборгованості в розмірі 2 195 229,83 грн.,
із яких 1 679 238,70 грн. - основний борг, 323
992,08 грн. - пеня; 183 236,83 грн. - 3 % річних, 8
762,22 грн. - сума інфляційного збільшення
та витрати по сплаті судового збору.

09.01.2014 року позивач подав заяву про
забезпечення позову, в якій він просить
вжити заходів по забезпеченню позову
шляхом накладання арешту на грошові
кошти відповідача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором поставки №660512
від 11.05.2012 року в частині повної та
своєчасної оплати поставленого товару.

17.02.2014 року до господарського суду
надійшла заява про уточнення позовних
вимог, яка фактично є заявою про
зменшення позовних вимог, обґрунтована
технічною помилкою при викладенні
прохальної частини позовної заяви, з
урахуванням якої позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
в розмірі 2 095 229,83 грн., із яких 1 579 238,70
грн. - основний борг, 323 992,08 грн. - пеня; 183
236,83 грн. - 3 % річних, 8 762,22 грн. - сума
інфляційного збільшення та витрати по
сплаті судового збору.

17.02.2014 року в судовому засіданні було
розглянуто заяву позивача про вжиття
заходів до забезпечення позову,
представник позивача надав пояснення
щодо заяви. В задоволені заяви про
вжиття заходів до забезпечення позову
судом відмовлено.

Відповідач відзив на позов не надав,
явку повноважного представника в
судове засідання, призначене для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судового
засідання відповідач повідомлений
належним чином за його
місцезнаходженням, що підтверджується
поштовим повідомленням, яке
направлялося з поштовим конвертом на
адресу відповідача, зазначену у
позовній заяві, та повернулося з
поштовою відміткою: «отримано», що
міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Клопотання про здійснення
технічної фіксації судового процесу не
заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 17.02.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "БАСФ Т.О.В" (далі -
позивач, постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агрофармахім" (далі -відповідач,
покупець) укладено договір поставки №
660512 від 11.05.2012 року.

Відповідно до п.1.1. договору,
постачальник зобов'язується передати у
встановлені строки продукцію групи
компаній BASF та корпорації Novozymes Biological FR
S.A. (далі - товар), визначений у
відповідних видаткових накладних та
рахунках-фактурах на кожну партію
товару, які є невід'ємною частиною, а
покупець - прийняти та оплатити
поставлений товар.

Згідно з п. 10.1. договір вступає в силу з
моменту його підписання та діє до 31.12.2012
року, але в будь-якому випадку до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань. Сторони можуть за
допомогою додаткової угоди продовжити
термін дії договору на певний строк.

Розрахунок покупцем за поставлену
партію товару здійснюється в
безготівковій формі, шляхом
перерахунку грошових коштів на
банківський рахунок постачальника (п.
4.3. договору). Моментом переходу права
власності на товар до покупця є дата
виписки видаткової накладної на товар.

Згідно п. 4.4 договору, вартість
поставлених партій товару, підлягає
сплаті за наступним графіком:

20% - впродовж 30 днів від дати видаткової
накладної;

40% - до 01 листопада 2012 року;

40% - до 01 грудня 2012 року.

Товар, що поставляється за цим
договором, відвантажується покупцеві
окремими партіями у встановлений
сторонами строк згідно умов цього
договору (п.5.1. договору).

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар, що
підтверджується накладними,
довіреностями та рахунками-фактури на
отримання товару, що містяться в
матеріалах справи.

В свою чергу, відповідач частково
розрахувався з позивачем за
поставлений товар, що підтверджується
платіжними дорученнями та
меморіальними ордерами, що містяться в
матеріалах справи.

Позивачем на адресу відповідача 07.06.2013
року направлено претензію №2 щодо
перерахування заборгованості.

Непогашеною відповідачем залишилась
заборгованість в розмірі 1 679 238,70 грн.

Господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми не своєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст. 549
Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.5.3. договору у випадку
прострочення оплати товару покупець
сплачує постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України
нараховану від вартості несвоєчасно
перерахованих коштів, за кожний день
прострочки платежу.

За несвоєчасну оплату поставленого
товару позивач нарахував відповідачу
пеню в розмірі 323 992,08 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки прострочення виконання
грошового зобов'язання має місце, є
правомірними та підлягають
задоволенню позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача 3% річних в сумі 183 236,83 грн.,
інфляційні в розмірі 8 762,22 грн.

Загальна сума заборгованості
становить 2 095 229,83 грн., яка підтверджена
матеріалами справи і підлягає
стягненню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України
"Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Отже, надмірно сплачений позивачем
згідно платіжного доручення №5091 від
17.12.2013 року судовий збір в розмірі 2000
грн. підлягає поверненню з державного
бюджету України на підставі ухвали
суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофармахім" (49101,
м. Дніпропетровськ, вул. Червона,
21а, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "БАСФ Т.О.В" (01042, м.
Київ, бульвар Дружби Народів, 19, ) заборгованість в розмірі 1
579 238,70 грн. (один мільйон п'ятсот
сімдесят дев'ять тисяч двісті тридцять
вісім грн., 70 коп.), пеню в розмірі 323 992,08
грн. (триста двадцять три тисячі
дев'ятсот дев'яносто дві грн., 08 коп..), 3%
річних в розмірі 183 236,83 грн. (сто
вісімдесят три тисячі двісті тридцять
шість грн., 83 коп.), інфляційні в розмірі
8 762,22 грн. (вісім тисяч сімсот шістдесят
дві грн., 22 коп.) та судовий збір в
розмірі 41 904,60 грн. (сорок одна тисяча
дев'ятсот чотири грн., 60 коп.).

Повернути товариству з обмеженою
відповідальністю "БАСФ Т.О.В" (01042, м.
Київ, бульвар Дружби Народів, 19, ) з Державного бюджету
України в особі управління Державної
казначейської Служби України у
Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області (49027, м. Дніпропетровськ, пл.
Шевченка, 7, , рахунок
3005 в Відділенні банку ГУДКУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012,
КБКД 22030001) зайво сплачений згідно
платіжного доручення №5091 від
17.12.2013року, яке міститься в матеріалах
справи №90492/14, судовий збір у сумі 2000
грн., про що винести ухвалу.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 24.02.2014 року.

Суддя С.В. Мартинюк