ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

24 лютого 2014 року
Справа № 913/130/14

Провадження № 15/913/130/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро Кепітал Груп
ЛТД", м.Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бурбон", м.Луганськ

про стягнення 16504 грн 40 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Данилкіна
Н.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача авансового
внеску за договором на виконання робіт
№ 103/4/16.11.12 від 24.12.2012 в сумі 15004 грн 00
коп., штрафу у розмірі 10% у сумі 1500 грн 40
коп.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 13.01.2014 було
порушено провадження у справі та її
розгляд призначений на 27.01.2014.

Позивач заявою про зміну позову б/н від
23.01.2014 просив суд розірвати договір на
виконання робіт № 103/4/16.11.12 від 24.12.2012,
який укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Агро
Кепітал Груп ЛТД" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Бурбон",
стягнути з відповідача авансовий
внесок у сумі 15004 грн. 00 коп., штраф у
розмірі 10% у сумі 1500 грн. 40 коп., але в
подальшому заявою б/н від 27.01.2014 позивач
відмовився від раніше поданої заяви.

Письмовим пояснення б/н від 10.02.2014
позивач зазначив, що при поданні
позовів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бурбон" про
стягнення 34000 грн 09 коп. за договором №
103/3/16/11.12 від 24.12.20012, про стягнення 17001
грн 42 коп. за договором № 103/2/16/11ю12 від
24.12.2012 та про стягнення 4700 грн 20 коп.
заяв за договором № 103/1/16/11.12 від
24.12.2012 було помилково додано до
позовних заяв оригінал платіжного
доручення № 963 від 26.12.2013, в той час як
всі позовні заяви оплачені окремо
згідно платіжних доручень № 962,№ 963, №
964, № 965 від 26.12.2013.

Вказані пояснення прийняті судом до
уваги.

Письмовим поясненням б/н від 10.02.2014
позивач зазначив, що розумним строком,
у який мали бути виконані роботи за
договором № 103/4/16.11.12 від 24.12.2012, є строк
від 15 до 90 календарних днів.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 27.01.2014 розгляд
справи відкладався на 10.02.2014, а ухвалою
від 10.02.2014 - на 24.02.2014.

Сторони не скористалися своїм правом,
передбаченим ст.22 Господарського
процесуального кодексу України, не
забезпечили участі повноважних
представників у судовому засіданні,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходженням
відповідача є: вул.Л.Шевцовой, б.21А,
м.Луганськ. На вказану адресу
господарський суд і надсилав поштову
кореспонденцію.

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи-підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (ст.17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно з ст.18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003
№755-IV якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Також відповідач не надав суду відзив
на позовну заяву, не забезпечив явку
представника у судове засідання, не
надання відзиву на позовну заяву та не
прибуття у судове засідання не
перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро Кепітал Груп
ЛТД" (замовник, позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Бурбон"
(виконавець, відповідач) 24.12.2012 був
укладений договір на виконання робіт №
103/4/15.11.12, за умовами якого замовник
доручає, а виконавець зобов'язується
виконати наступні роботи: проведення
комплексної державної експертизи на
об'єкті з виробництва соняшникової
олії Троіцького міжгосподарського
комбікормового заводу, розташованого
за адресою: Луганська область,
Троіцький район, смт.Троіцьк,
вул.Чкалова (промзона) за ціною 15004 грн 00
коп. без ПДВ (п.1.1 договору).

Згідно п.1.3 договору оплата
здійснюється авансовим платежем в
розмірі 15004 грн 00 коп.

Відповідно до п.3.11 договору у випадку
порушення строків виконання робіт за
даним договором виконавець сплачує
замовнику штраф у розмірі 10 відсотків
від загальної суми договору.

В 4.1 договору сторони визначили, що цей
договір вступає в силу з моменту
підписання сторонами і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором.

На виконання умов п.1.3 договору позивач
перерахував відповідачу оплату за
проведення комплексної державної
експертизи на об'єкті в сумі 15004 грн 00
коп. за платіжним дорученням № 350 від
28.12.2012.

Строк виконання відповідачем робіт у
договорі сторони не визначили, а тому
після спливу 8 місяців, а саме 14.10.2013
позивач направив відповідачу
лист-вимогу, в якій вимагав виконати в
семиденний строк з дня отримання
вимоги свої зобов'язання по договору
від 24.12.2012 № 103/4/16.11.12. Крім того, у разі
невиконання умов договору в частині
виконання робіт позивач вимагав від
відповідача повернути суму авансового
платежу та сплатити штраф у розмірі 10%
від загальної суми договору.

Вказана вимога повернулась на адресу
позивача, у зв'язку з закінченням
терміну зберігання з відповідною
відміткою відділення поштового зв'язку
(а.с.13).

21.11.2013 позивач повторно звернувся до
відповідача з вимогою від 20.11.2013 №
20/11-1, але вказана вимога також була
повернута відділенням поштового
зв'язку у зв'язку із закінченням
термінів зберігання (а.с.17).

Вказані обставини стали підставою для
звернення позивача з даним позовом до
суду.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу
України передбачено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань) є, зокрема,
договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що відповідно до ст.6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами у справі договір від
24.12.2012 № 103/4/16.11.12 є договором підряду, до
якого слід застосовувати відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу. Договір підряду може
укладатися на виготовлення, обробку,
переробку, ремонт речі або на
виконання іншої роботи з переданням її
результату замовникові.

Частиною 2 ст.846 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у договорі
підряду не встановлені строки
виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

З умов укладеного між сторонами у
справі договору підряду вбачається, що
його сторони не визначили, в який саме
строк повинні бути виконані роботи
виконавцем.

Пунктом 14 Порядку затвердження
проектів будівництва і проведення їх
експертизи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 №
560, передбачено, що строк проведення
експертизи не повинен перевищувати:
залежно від технічної та технологічної
складності об'єктів будівництва, - 30
календарних днів; для об'єктів, що
становлять підвищену ядерну та
радіаційну небезпеку, і тих, щодо яких
проводиться оцінка їх впливу на
навколишнє природне середовище, - 90
календарних днів; для об'єктів I-III
категорії складності, що споруджуються
на територіях із складними
інженерно-геологічними та
техногенними умовами, - 15 календарних
днів; кошторисної частини проекту
будівництва об'єктів I-III категорії
складності - 15 календарних днів.

В зазначені строки відповідач роботи з
проведення комплексної державної
експертизи на об'єкті з виробництва
соняшникової олії Троіцького
міжгосподарського комбікормового
заводу, розташованого за адресою:
Луганська область, Троіцький район,
смт.Троіцьк, вул.Чкалова (промзона) не
виконав.

Приписами ч.2 ст.530 Цивільного кодексу
України, встановлено, що Якщо строк
(термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Позивач звертався до відповідача з
вимогами від 14.10.2013 б/н (а.с.11) та від
20.11.2013 №20/11-1 (а.с.15), в яких вимагав
виконати роботи по договору або
повернути суму авансового платежу та
сплатити штраф.

На момент розгляду справи відповідач
обумовлені договором підряду роботи не
виконав, що не спростовано
відповідачем.

Таким чином, має місце неналежне
виконання своїх обов'язків
відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законі інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства тощо.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст.610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, тобто
- неналежне виконання.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.849 Цивільного
кодексу України, якщо підрядник
своєчасно не розпочав роботу або
виконує її настільки повільно, що
закінчення її у строк стає явно
неможливим, замовник має право
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків. Якщо
під час виконання роботи стане
очевидним, що вона не буде виконана
належним чином, замовник має право
призначити підрядникові строк для
усунення недоліків, а в разі
невиконання підрядником цієї вимоги -
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків або
доручити виправлення роботи іншій
особі за рахунок підрядника.

Частиною 3 ст.651 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
односторонньої відмови від договору
у повному обсязі або частково, якщо
право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

07.02.2014 позивач звернувся до відповідача
з повідомленням від 05.02.2014 б/н про
відмову від договору підряду і про його
розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи викладені приписи
законодавства та обставини справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовної вимоги про стягнення з
відповідача авансового платежу в сумі
15004 грн 00 коп. за договором підряду від
24.12.2012 № 103/4/16.11.12 та про її задоволення.

Стаття 216 Господарського кодексу
України передбачає відповідальність
за порушення у сфері господарювання
шляхом застосування господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених цим кодексом, іншими
законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу
України визначено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 2 вказаної статті визначено,
що штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

В п.3.11 договору сторони передбачили, що
у випадку порушення строків виконання
робіт за даним договором виконавець
сплачує замовнику штраф у розмірі 10
відсотків від загальної суми договору.

Враховуючи викладене, вимога позивача
про стягнення з відповідача штрафу у
розмірі 10% від загальної суми договору
в сумі 1500 грн 40 коп. є обґрунтованою та
підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню повністю.

Відповідач позов не оспорив, доказів
відсутності боргу або виконання робіт
суду не подав.

Судовий збір покладається на
відповідача згідно ст.ст.44, 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Кепітал Груп
ЛТД" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бурбон" задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бурбон",
вул.Л.Шевцовой, б.21-а, м.Луганськ,
ідентифікаційний код 36189127, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Кепітал Груп
ЛТД", вул.Данилевського, б.38, офіс 7,
м.Харків, ідентифікаційний код 37461422,
авансовий внесок у сумі 15004 грн 00 коп.,
штраф у розмірі 10% у сумі 1500 грн 40 коп.,
судовий збір у сумі 1720 грн 50 коп., про що
видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.02.2014.

Суддя
С.В. Смола