м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Господарський суд міста Києва в складі:
головуючого судді
за позовом приватного
підприємства «Гаранткомплексбуд»;
до товариства з обмеженою
відповідальністю «СТАНДАРТ-БУД»;
про повернення грошових
коштів у сумі 140 000,00 грн.
Представники сторін:
від позивача: Чумак О.В.,
довіреність б/н від 19.11.2013р.;
від відповідача: не з'явилися.
обставини справи:
До Господарського суду міста Києва
звернулось приватне підприємство
«Гаранткомплексбуд» (надалі - позивач)
з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «СТАНДАРТ-БУД»
(надалі - відповідач) про повернення
грошових коштів у сумі 140 000,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач в порушення усних
домовленостей між сторонами не
поставив товар, передплачений
позивачем, у сумі 160 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.12.2013р. порушено провадження
розгляд на 30.01.2014р.
Ухвалою суду від 30.01.2014р. розгляд справи
було відкладено на 13.02.2014р., у зв'язку з
задоволенням клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи.
Присутнім у судовому засіданні 13.02.2014р.
представником позивача підтримано
заявлені позовні вимоги в повному
Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився, проте
через загальний відділ господарського
суду від останнього надійшла
телеграма, в якій відповідач просив про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
відрядженням директора відповідача.
Представник позивача заперечив щодо
задоволення позовних вимог.
Судом відхилено клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи з наступних підстав.
У відповідності до п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського сулу
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу щодо відкладення розгляду
справи у зв'язку з відсутністю його
представника (з причин, пов'язаних з
відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т. п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК.
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.
Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів, у розумінні ст. 34
ГПК України, що підтверджують
відсутність у відповідача, як
юридичної особи, можливості направити
іншого представника у судове засідання
Крім того, статтею 77 ГПК України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст. 69 цього Кодексу,
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Отже, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні.
Згідно п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011р., у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Незважаючи на те, що представник
відповідача в судове засідання не
з'явився і не скористався правами,
передбаченими Господарським
процесуальним кодексом України, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого згідно зі ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, справа може бути розглянута за
наявними у ній документами, а неявка
вказаного учасника судового спору не
перешкоджає вирішенню справи по суті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
засіданні суду була оголошена вступна
та резолютивна частини рішення.
Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, що мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
На підставі усної домовленості між
сторонами та на виконання таких усних
домовленостей позивач оплатив
виставлені відповідачем рахунки у сумі
160 000,00 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями № 430 від 12.07.2013р.
та № 421 від 05.07.2013р., копія яких залучені
до матеріалів справи та оригінали було
оглянуто в судовому засіданні.
Однак відповідач не передав позивачу
передплачений товар на загальну суму
Оскільки передплачений товар
відповідач не поставив, позивач
неодноразово звертався до відповідача
з листами, в яких просив повернути
сплачену позивачем суму коштів у
розмірі 160 000,00 грн.
Так, зокрема, позивач 27.08.2013р. цінним
листом надсилав відповідачу претензію
вих. б/н від 27.08.2013р. з вимогою про
Проте, відповідач у відповідь на
вказану претензію здійснив лише
часткове повернення передплачених
позивачем грошових коштів у сумі 20 000,00
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 4352 від 13.11.2013р.
На підставі викладеного, позивач
просить стягнути з відповідача грошові
кошти за непоставлений товар у розмірі
Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України, майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України визначено, що
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
Приписами статті 205 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
Відповідно до статті 174 Господарського
кодексу України, однією з підстав
виникнення господарських зобов'язань є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди, не
передбачені законом, але такі, які йому
Стаття 181 Господарського кодексу
України визначає загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема, у частині 1 цієї статті
йдеться, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками;
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження до
виконання замовлення, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 639 Цивільного
кодексу України, договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.
З викладеного вище вбачається, що між
позивачем та відповідачем було
укладено договір поставки у спрощений
спосіб. Відповідно до цього договору,
позивач зобов'язався здійснити
передплату товару, а відповідач, у свою
чергу, поставити такий товар.
Отже, за своєю правовою природою
правочин, який відбувся між позивачем
та відповідачем, є договором поставки.
Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
Частиною другою статті 693 Цивільного
кодексу України встановлено, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкт
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Отже, на час розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем за непоставлений товар
становить 140 000,00 грн.
На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
не поставки товару, передплаченого
позивачем за представленими
платіжними дорученнями, та не надано
доказів поставки відповідного товару,
відтак, позовна вимога про стягнення з
відповідача грошових коштів за
непоставлений товар у сумі 140 000,00 грн. є
обґрунтованою, документально
підтвердженою, а відтак підлягає
Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з товариства з обмеженою
Київ, вул. Героїв Дніпра, 7, ) на користь приватного
м. Київ, Харківське шосе, 121; ) грошові кошти в сумі 140 000 грн. 00
коп. та 2800 грн. 00 коп. - витрат по сплаті
судового збору. Видати наказ.
Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.02.2014р.

Суддя
А.І.
Привалов