ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.02.14р. Справа № 904/10017/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ЗАПОРІЖКОКС", м. Запоріжжя

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 931,50 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Зінченко М.В., довіреність
№ 19/5 від 01.01.2014 року, провідний
юрисконсульт;

від відповідача: Селяков О.В.,
довіреність № 85 від 01.01.2014 року,
юрисконсульт 2 категорії.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Запоріжкокс" звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про
стягнення з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" шкоди,
завданої недостачею вантажу під час
його перевезення у сумі 810,00 грн. та
судового збору у сумі 1 720,50 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що в
межах договору № 737-У/10-12КУО/2200 від
11.10.2012 року, укладеного між позивачем та
ПАТ "Краснодонвугілля", 06.09.2013 року на
адресу позивача була направлена партія
вугілля марки Ж 0-100 за залізничною
накладною №52173044 відповідно до якої
вантажовідправником є СП ЦЗФ
"Дуванська", а власником - ПАТ
"Краснодонвугілля". 09.09.2013 року на
станції Запоріжжя - Ліве
Придніпровської залізниці був
складений комерційний акт РА 000293/979 у
зв'язку з виявленою недостачею у
напіввагоні № 60816030. У накладній маса
вугілля у вагоні зазначена 1 500 кг, проте
під час переважування вантажу на
станції Запоріжжя - Ліве
Придніпровської залізниці було
встановлено, що фактична його вага у
вагоні становить 1 050 кг. Тобто, виявлена
недостача складає 450 кг. вартість якої
позивач розрахував до стягнення у сумі
810,00 грн.

11.02.2013 року позивач подав уточнення до
позовної заяви, в якому зазначає
наступне. Під час переважування
напіввагону № 53549515 на станції
Дебальцеве - Сортувальна Донецької
залізниці було виявлено надлишок
вантажу. Так, замість зазначеної у
залізничній накладній № 52019080 маси
вугілля 69 000 кг, було виявлено 70 500 кг.
Надлишок вантажу становить 1 500 кг, що
підтверджується комерційним актом №
726077/442 від 04.09.2013 року. Зазначений
надлишок вантажу був перевантажений у
напіввагон № 60816030 та відправлений на
адресу позивача за досилочною
накладною № 52173044, за якою на станції
Запоріжжя-Ліве Придніпровської
залізниці й була встановлена недостача
450 кг у напіввагоні № 60816030.

За новим розрахунком позивач збільшив
вартість шкоди від недостачі до 931,50
грн.

Пункт 3.11. постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2012 року (із змін. і доп.) "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
містить роз'яснення, згідно яких ГПК,
зокрема стаття 22 цього Кодексу, не
передбачає права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

З огляду на викладене, суд розглядає
подані позивачем уточнення як заяву
про збільшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
урахуванням уточнень до позову.

Відповідач подав до суду відзив на
позовну заяву, в якому вартість
недостачі вантажу за спірним
перевезенням визнає у сумі 391,50 грн. В
решті позовних вимог просить
відмовити.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення
проти позову з підстав, зазначених у
відзиві.

Розгляд справи призначався на 21.01.2014
року та 11.02.2014 року.

У судовому засіданні 11.02.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2012 року між Публічним акціонерним
товариством "Краснодонвугілля"
(постачальник) та Публічним
акціонерним товариством "Запоріжкокс"
(покупець), був укладений договір №
737-У/10-12КУО/2200 (далі - Договір),
відповідно до пункту 1.1. якого
постачальник зобов'язується передати у
власність, а покупець прийняти та
оплатити вугільну продукцію (в
подальшому - вугілля) за марочним
складом, цінам та у кількості,
зазначеними у специфікаціях,
оформлених у вигляді додатків, які є
невід'ємними частинами цього договору.

Договір набуває чинності з 11.10.2012 року
та діє до 30.09.2013 року (пункт 10.3.
договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору вугілля
постачається на умовах "FCA - станція
відправлення" згідно з Міжнародними
правилами інтерпретації комерційних
термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року.

Датою поставки і переходу ризиків
втрати/пошкодження вугілля вважається
дата, вказана в графі 56 залізничної
накладної, що підтверджує приймання
вантажу до перевезення. Датою переходу
права власності вважається дата
підписання акта приймання-передачі
(пункт 2.2. договору).

На виконання умов договору 03.09.2013 року
на адресу позивача відправником - ПАТ
"Краснодонвугілля" зі станції
Краснодон Донецької залізниці до
станції Запоріжжя-Ліве
Придніпровської залізниці була
відправлена партія вугілля марки Ж 0-100
відповідно до залізничної накладної №
520190080.

04.09.2013 року на станції Дебальцево -
Сортувальна Донецької залізниці був
складений комерційний акт БН № 726077/442
(а.с. 46 том 1) про відчеплення вагону №
53549515, що перевозився за вказаною
накладною, через навантаження понад
вантажопідйомність. За вказаним
комерційним актом під час контрольного
зважування виявлено, що вага вантажу
складає більше ніж у документі на 1 500
кг. Надлишок вантажу перевантажено у
вагон №60816030, який 04.09.2013 року за
залізничною накладною № 52047412 був
досланий на адресу позивача на станцію
призначення - Запоріжжя-Ліве
Придніпровської залізниці.

09.09.2013 року на станції Запоріжжя-Ліве
Придніпровської залізниці був
складений комерційний акт РА 000293/979 (а.с.
9 том 1). У вказаному акті зазначено, що
під час контрольного зважування
виявлено, що вага вантажу у вагоні №
60816030 становить 1 500 кг, що менше ніж у
документі на 450 кг.

Відповідно до рахунку - фактури № 00007611
від 27.09.2013 року позивач розрахувався з
постачальником вантажу у повному
обсязі (а.с. 15 том 1).

Нестача 450 кг вантажу у вагоні № 60816030 і
є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 307 Господарського
кодексу України, положення якої
кореспондуються з положеннями статті
909 Цивільного кодексу України, за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження
вантажу, багажу, пошти з моменту
прийняття їх до перевезення та до
видачі одержувачеві, якщо не доведе, що
втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини (стаття 924 Цивільного кодексу
України).

Згідно з пунктом 129 Статуту залізниць
України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 457 від
06.04.1998 року (надалі - Статут) обставини,
що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Відповідно до статті 114 Статуту
залізниця відшкодовує фактичні збитки,
що виникли з її вини під час
перевезення вантажу за втрату чи
недостачу - у розмірі дійсної вартості
втраченого вантажу чи його недостачі.
Недостача маси вантажу, за яку
відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на
підставі загальної суми рахунка або
іншого документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу (стаття 115
Статуту).

Відповідно до частини третьої статті 314
Господарського кодексу України за
шкоду, заподіяну при перевезенні
вантажу, а саме, у разі втрати або
недостачі вантажу, перевізник
відповідає в розмірі вартості вантажу,
який втрачено або якого не вистачає.

Факт нестачі вантажу у вагоні № 60816030,
підтверджується комерційним актом РА
000293/979. Як вбачається з даного
комерційного акту, вагон № 60816030
вантажопідйомністю 69 тонн, який прибув
08.09.2013 року на станцію призначення,
-справний, двері цільнометалічні, люки
закриті, протікання вантажу немає.
Вага: нетто 1 500 кг, тара 21 800 кг. Фактично
виявлена вага: нетто 1050, тара 21 800. Отже,
нестачі вантажу становить 450 кг. У
комерційному відношенні завантаження
нижче бортів 60 - 120 см, вантаж не
маркований. Навантаження над 3, 4, 5
люками конусоподібне. Обриси
завантаження не порушені. При
повторному переважуванні результат не
змінився.

Зважаючи на викладене, суд вбачає вину
відповідача в нестачі вугілля.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 644 від 21.11.2000 року,
при видачі вантажів, маса яких
унаслідок їх властивостей зменшується
при перевезенні, норма недостачі (сума
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто)
становить 1% маси, зазначеної в
перевізних документах.

Вартість відповідальної недостачі,
виявленої у вагоні № 60816030, з
урахуванням виявленої у вагоні
недостачі 450 кг, природної втрати ваги 1%
- 15 кг (1500 кг. х 1% : 100%) та вартості 1 тонни
вантажу у сумі 900,00 грн. з ПДВ, складає
391,50 грн. (450 кг - 15 кг. = 435 кг; 435 кг. х 900,00
грн. : 1000 кг. = 391,50 грн.).

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 391,50 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог у сумі 723,11
грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49602, м.
Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108,
ідентифікаційний код 01073828 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ЗАПОРІЖКОКС" (69600, м. Запоріжжя, вул.
Діагональна, 4, ідентифікаційний код
00191224) шкоду, завдану недостачею у сумі
391,50 грн., судовий збір у сумі 723,11 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.02.2014 року.

Суддя І.І. Колісник