ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.
Справа № 911/15/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівторг»,
м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Монтаж-Енергобуд»,
м. Славутич

про стягнення 33552,42 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Дайнеко І.А.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівторг» (далі
- позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Монтаж-Енергобуд»
(далі - відповідач) про стягнення 33552,42
грн.

Провадження у справі №911/15/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 09.01.2014
року та призначено справу до розгляду
на 23.01.2014 року.

Представник відповідача у судовому
засіданні 23.01.2014 року подав відзив на
позовну заяву, в якому не погоджується
із штрафними санкціями у сумі 6705,78 грн.
та просить надати сторонам час на
проведення звірки взаєморозрахунків.
Розгляд справи відкладався на 06.02.2014
року.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
спору, у судове засідання 06.02.2014 року не
з'явився та надіслав клопотання про
відкладення розгляду справи. Розгляд
справи відкладався до 18.02.2014 року.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
спору, в судове засідання 18.02.2014 року не
з'явився, вимоги суду не виконав.

За таких обставин, суд розглядає справу
у відповідності до ст. 75 Господарського
процессуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані сторонами
докази, судом встановлено наступне.

22.10.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Севен Систем» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Монтаж - Енергобуд»
був укладений Договір поставки №130
(далі - Основний договір), відповідно
п.1.1. якого, Постачальник зобов'язується
в порядку та на умовах, визначених у
цьому Договорі, поставити та передати у
власність Покупцеві товар (партію
товару), в асортименті, кількості та
цінами, вказаних у

видаткових накладних, що засвідчують
передачу-приймання товару від
Постачальника до Покупця та є
невід'ємними частинами даного
Договору, а Покупець зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених у
цьому Договорі прийняти та оплатити
вказаний товар.

На виконання умов Основного договору
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Севен Систем» був
поставлений, а Товариством з обмеженою
відповідальністю «Монтаж -
Енерогобуд» був отриманий товар на
загальну суму 70823,13 грн., однак,
відповідач своєчасно та в повному
обсязі за отриманий товар не
розрахувався, сплативши частково 44000,00
грн., у зв'язку з чим, за ним виникла
заборгованість в сумі 26823,13 грн.

Факт поставки Товариством з обмеженою
відповідальністю «Севен Систем»
товару на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Монтаж -
Енерогобуд» та його часткової оплати
підтверджується розрахунком позову та
видатковими накладними: №21018604 від
08.08.2013 року на 68753,13 грн., з яких оплачено
44000,00 грн. і заборгованість складає 24753,13
грн.; №21020017 від 22.08.2013 року на суму
770,00 грн., яка не оплачена і
заборгованість складає 770,00 грн.; №21020116
від 22.08.2013 року на суму 300,00 грн., яка не
оплачена і заборгованість складає 300,00
грн.; №21021047 від 03.09.2013 року на суму 1000,00
грн., яка не оплачена і заборгованість
складає 1000,00 грн.

Товар, зазначений у видаткових
накладних був прийнятий представником
ТОВ «Монтаж - Енергобуд» по
довіреностях: № 216 від 01.08.2013 року; № 231
від 02.09.2013 року. Факт отримання товару
відповідачем не заперечений та не
спростований.

Відповідач частково розрахувався за
поставлений товар з Первісним
кредитором, перерахувавши на рахунок
ТОВ «Севен Систем» 44000,00 грн. за
платіжними дорученнями № 6597 від 15.08.2013
року; № 6654 від 28.08.2013 року; № 818 від
10.09.2013року.

Таким чином, відповідачем своєчасно та
в повному обсязі не оплачено
поставлений за Основним договором
товар на суму 26823,13 грн.

Відповідач в ході розгляду спору
стверджував, що сума основного боргу не
відповідає фактичним обставинам, у
зв'язку з чим, судом було зобов'язано
сторони провести звірку розрахунків.

Однак, відповідач не виконав вимоги
суду про проведення звірки
розрахунків. Позивач надав суду докази
звернення до відповідача за
проведенням звірки та надав проект
акту звірки з розрахунком боргу за
його даними. За даним акту звірки з
розрахунком позивача заборгованість
відповідача складає 20823,13 грн., що
відповідачем не заперечено та не
спростовано.

При цьому, два останні платежі на суму
1000 грн. та 5000 грн. здійснені
відповідачем після подання позову,
тобто з прострочення.

01.11.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Севен Систем» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Чернігівторг» був
укладений Договір про відступлення
права вимоги №227/П-13 (далі - Договір)
відповідно до п.1.1. якого ТОВ «Севен
Систем» відступає, а ТОВ
«Чернігівторг» набуває право вимоги,
належне ТОВ «Севен Систем» у
відповідності до Договору поставки №
130 від 22.10.2012 року (далі - Основний
договір).

Згідно ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою, зокрема,
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Стаття 514 Цивільного кодексу України
вказує, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що
Новий кредитор одержує право вимагати
від Боржника належного виконання всіх
зобов'язань за Основним договором.

За умовами п. 1.4. Договору ТОВ
«Чернігівторг» набуло права вимоги до
ТОВ «Монтаж - Енргобуд» за Основним
договором у сумі 26823,13 грн.

Пунктом 1.5. Договору про відступлення
права вимоги встановлено, що Боржник
має виконати на користь Нового
кредитора грошове зобов'язання у
розмірі 26823,13 грн. у строк до 27.12.2013 року.

Відповідач не виконав зобов'язання
належним чином, внаслідок чого, станом
на 30.12.2013 року за ним залишилась
заборгованість в сумі 26823,13 грн. 20823,13

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського
кодексу України, ст. 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання, зокрема,
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується заборгованість
відповідача по основному зобов'язанню
в сумі 20823,13 грн., що відповідачем не
заперечено та не спростовано.

У зв'язку з порушенням відповідачем
строків розрахунків за Товар,
отриманий за Основним договором,
позивач просить стягнути з відповідача
25% штрафу в сумі 6705,78 грн., пеню в сумі 19,10
грн. та 3% річних в сумі 4,41 грн.

Відповідні розрахунки були проведені
на підставі відповідних норм п. 7.4.
Основного договору, яким передбачено,
що в разі порушення грошових
зобов'язань за Договором Постачальник
має право стягнути з Покупця штраф в
розмірі 25% від вартості поставлених,
але не оплачених товарів.

Згідно п.7.3. Основного договору за
порушення терміну оплати вартості
(ціни) поставленого товару,
встановленого п.6.1. цього Договору
Постачальник має право стягнути з
Покупця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у
період порушення винною стороною
грошового зобов'язання, від суми боргу
за кожен день прострочення. Штрафна
санкція, передбачена цим пунктом
Договору, нараховується та стягується
понад строк, передбачений п.6 ст.232
Господарського кодексу України в межах
3-ох річного строку.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Як передбачено п. 4 Листа Вищого
господарського суду від 29.04.2013 року
№ 01-06/767/2013 «Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», одночасне
стягнення з учасника господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені не суперечить законодавству
України.

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено частиною третьою статті 549
ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК
України, статтями 1, 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та
частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень можливості передбачати в
договорі одночасне стягнення пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, відповідно до якої сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Таким чином, чинне законодавство
допускає можливість одночасного
стягнення з учасника господарських
відносин, що порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені, які не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності
(постанова Верховного Суду України від
27.04.2012 року та постанова Вищого
господарського суду України від 12.06.2012
року у справі №
06/5026/1052/2011).

Зазначену правову позицію наведено
також у постановах Верховного Суду
України від 30.05.2011 №42/252, від 09.04.2012 №
20/246-08.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку, вимога про стягнення
штрафу, пені та 3% річних заявлена за
період прострочення з 28.12.2013-30.12.2013 року.

За умовами п.1.5. Договору про
відступлення права вимоги встановлено,
що Боржник має виконати на користь
Нового кредитора грошове зобов'язання
у розмірі 26823,13 грн. у строк до 27.12.2013
року.

Таким чином, позивачем заявлено вимогу
про стягнення штрафних санкцій за
фактичний період прострочення до
моменту подання позову.

Відповідач заперечував проти
стягнення штрафних санкцій, оскільки
вважає, що за Договором про
відступлення права вимоги до позивача
як Нового кредитора перейшло право
вимоги виключно щодо суми основної
заборгованості, яка існувала на момент
переходу.

Суд не погоджується з таким
твердженнями відповідача, оскільки
згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу
України вказує, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як визначено п.п 1.1., 1.2. Договору про
відступлення права вимоги, Новий
кредитор набуває права вимоги, належне
Первісному кредитору за Основним
договором, та право вимагати від
боржника належного виконання всіх
зобов'язань за Основним договором.

В п. п. 1.4., 1.5. сторони зафіксували
існуючу суму заборгованості та строки
її сплати.

В той же час, умови Договору про
відступлення права вимоги не містять
обмежень щодо прав Первісного
кредитора за Основним договором, які
переходять до Нового кредитора.

Таким чином, Новий кредитор набув також
право на стягнення передбачених чинним
законодавством та Основним договором
штрафних санкцій за порушення
основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню в
сумі 20823,13 грн. боргу, 25% штрафу в сумі
6705,78 грн., пені в сумі 19,10 грн. та 3%
річних в сумі 4,41 грн.

Оскільки відповідач сплатив частину
боргу в сумі 6000 грн. після подачі
позовної заяви, на день розгляду
справи відсутній предмет спору в
частині стягнення основного боргу в
сумі 6000 грн., тому відповідно до п. 11 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі у
відповідній частині.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, який
сплатив суму основного боргу після
звернення позивача до суду,
відшкодування судових витрат
покладається на відповідача в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, п. 11 ст. 80, ст.ст. 82-85
ГПК України, господарський суд
Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Монтаж-Енергобуд» (07100, Київська обл.,
м. Славутич, Тбіліський к-л, 5/9, код 35511429)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівторг» (04071,
м. Київ, пр. Набережно-Лугова, 2в, код
35687180) 20823,13 грн. основного боргу, 19,10 грн.
пені, 6705,78 грн. штрафу, 4,41 грн. 3% річних
та 1720,50 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 6000 грн. основного
боргу провадження у справі припинити.

Суддя
Кошик А.Ю.

дата підписання 28.02.2014 р.