ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Справа № 904/5327/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Дерепи В.І. -
головуючого (доповідача), Грека Б.М.,
Палія В.В.,

за участю повноважних представників
сторін:

позивача - Остапенка В.М.,

відповідача -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 24.09.2013
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" до комунального
підприємства "Теплові мережі
м.Вільногірськ" про стягнення 13 487 508, 06
грн.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
комунального підприємства "Теплові
мережі м.Вільногірськ" про стягнення 13
487 508,06 грн. за договором купівлі продажу
природного газу №12/1019-БО-3 від 28.08.2012р., з
яких 7 218 667,14 грн. основна
заборгованість, 39 455,44 грн. інфляційні
втрати, 122 010,89 грн. 3% річних, 610 054,47 грн.
пеня та 957 378,07 грн. 7% штрафу.

25.07.2013 року позивач звернувся до суду із
заявою про виправлення описок в
позовній заяві - просив стягнути з
відповідача суму основного боргу - 11 758
609,19 грн., інфляційні втрати у сумі 39 455,44
грн., 3% річних у сумі 122 010,89 грн., пеню у
сумі 610 054,47 грн., 7% штрафу у сумі 957 378,07
грн. (а.с.55).

06.08.2013 року позивач уточнив позовні
вимоги та просив стягнути з
відповідача основний борг у сумі 11 758
609,19 грн., інфляційні втрати у сумі 39 455,44
грн., 3% річних у сумі 122 010,89 грн., пеню у
сумі 610 054,47 грн., 7% штрафу у сумі 957 378,07
грн. (а.с.66-67).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 24.09.2013
року (суддя Євстигнеєва Н.М.), залишеним
без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року,
провадження у справі в частині
стягнення 147 400 грн. припинено; стягнуто
з комунального підприємства "Теплові
мережі м.Вільногірськ" на користь
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" основний борг у сумі
11 252 709,19 грн., пеню у сумі 366 032,68 грн.,
збитки від інфляції у сумі 39 455,44 грн., 3%
річних у сумі 122 010,89 грн., 7% штрафу у
сумі 574 426,84 грн.; в решті вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями
судів попередніх інстанцій, позивач
просить її скасувати в частині відмови
в стягненні з відповідача пені в
розмірі 244021,79 грн. та штрафу в розмірі
382951,23 грн., посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права
та прийняти в цій частині нове рішення
про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувані рішення
господарських судів попередніх
інстанцій підлягають залишенню в силі
з наступних підстав.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як було встановлено судами при
розгляді справи та вбачається з
матеріалів справи, 28.08.2012 року між
сторонами у справі був укладений
договір №12/1019-БО-3 купівлі-продажу
природного газу (далі - договір),
відповідно до п.1.1 якого продавець
зобов'язується передати покупцю у 2012
році природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та
природний газ, видобутий на території
України підприємствами, які не
підпадають під дію статті 10 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу", а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ (надалі - газ), на
умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами
(п.1.2 договору).

Судами встановлено, що на виконання
договору позивач передав відповідачу
природний газ на суму 13 676 829,50 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу.
Свої зобов'язання по оплаті за газ
відповідач виконав частково, внаслідок
чого у нього виникла заборгованість
перед позивачем в сумі 11 252 709,19 грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Судами встановлено, що п. 7.2 договору у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1 цього договору продавець має право
не здійснювати поставку газу покупцю
або обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів за
умови їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1 умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача, зокрема, пеню в сумі 610
054,47 грн. і штрафу в сумі 957 378,07 грн.

Відповідно п.3 ст.83 ГПК України,
передбачено право господарського суду,
приймаючи рішення зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки,
штрафу, пені, які підлягають стягненню.

Також, згідно ч.3 ст.551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру штрафних санкцій, які
підлягають стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеня виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру штрафних
санкцій наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Судова колегія Вищого господарського
суду України вважає, що місцевий
господарський суд, з яким погодилась
апеляційна інстанція, оцінивши ступінь
виконання боржником зобов'язань за
укладеним договором, майновий стан як
позивача так і відповідача та той факт,
що джерелом доходів відповідача, з яких
він розраховується з позивачем за
поставлений по даному договору газ (для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами), є
грошові кошти, які надходять за послуги
теплопостачання від підприємств і
установ бюджетної сфери та інших
споживачів, та ту обставину, що
заборгованість бюджетних установ та
організацій, інших споживачів
підтверджена відповідачем, дійшов
правильного висновку про зменшення
належних до стягнення суми пені та
штрафу на 40 %, стягнувши 366 032,68 грн. пені
та 574 426,84 грн. штрафу.

З огляду на викладене суд вважає, що
суди попередніх інстанцій в
оскаржуваній частині повно і всебічно
перевірили всі обставини справи, дали
належну правову оцінку зібраним у
справі доказам і прийняли законні
судові рішення, які необхідно залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 24.09.2013
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 року залишити без змін, а
касаційну скаргу - без задоволення.

Головуючий, суддя
В.І.Дерепа

Судді
Б.М.Грек

В.В.Палій