ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2014 р.
Справа № 914/4506/13

За первісним позовом: Самбірської
квартирно-експлуатаційної частини
району, Львівська обл., м. Самбір

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Львівська
обл., м. Самбір

про: стягнення 316 893,05 грн.
заборгованості за оренду приміщення

та за зустрічним позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Львівська
область, м. Самбір,

до відповідача: Самбірської
квартирно-експлуатаційної частини
району, Львівська обл., м. Самбір

про: зобов'язання Самбірської
квартирно-експлуатаційної частини
району зарахувати вартість
проведеного ремонту та переобладнання
орендованого майна в рахунок орендної
плати на суму 218 555,20 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Кміть М.Б.

За участю представників:

від позивача за первісним позовом,
відповідача за зустрічним позовом:
Безушко О.І. - представник за
довіреністю № 1794 від 15.10.2013р.;

від відповідача за первісним позовом,
позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_3
- представник за довіреністю від
06.06.2012р.

Самбірська квартирно-експлуатаційна
частина району, Львівська обл., м.
Самбір звернулася до господарського
суду Львівської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Львівська обл., м. Самбір про стягнення
316 893,05 грн. заборгованості за
користування приміщенням згідно
договору оренди №12 від 08.01.2009 року.

Вимоги позовної заяви обґрунтовуються
тим, що ФОП ОСОБА_1 неналежним чином
виконувалися умови договору оренди №12
від 08.01.2009 року (зі змінами від 21.04.2009
року) щодо внесення плати за
користування об'єктом оренди в порядку
та строках, встановлених договором, у
зв'язку із чим у відповідача утворилася
заборгованість перед Самбірською КЕЧ
району у розмірі 316 893,05 грн. грн. (в тому
числі за оренду нерухомого військового
майна - 158 724,25 грн.; за користування
майном - 39 789,73 грн.; штраф - 12 345,06 грн.;
інфляційні втрати - 6 222,45 грн.; пеня - 8
190,06 грн.; неустойка - 91 621,50 грн.), яку
позивач просить стягнути з
відповідача.

Ухвалою суду від 28.01.2013 року порушено
провадження у справі та призначено її
розгляд в судовому засіданні на 16.12.2013
року. З підстав зазначених в ухвалі
суду від 16.12.2013 року розгляд справи
відкладено на 15.01.2014р.

15.01.2014 року до початку розгляду
господарським судом справи по суті, що
узгоджується із приписами частини
п'ятої статті 22 ГПК України,
відповідачем - ФОП ОСОБА_1 подано
зустрічну позовну заяву до Самбірської
КЕЧ району про зобов'язання зарахувати
вартість проведеного ремонту та
переобладнання орендованого майна в
рахунок орендної плати на суму 218 555,20
грн., яка була прийнята господарським
судом до спільного розгляду з
первісним позовом (ухвала суду від
15.01.2014 року).

Вимоги зустрічної позовної заяви
обґрунтовуються приписами статей 601, 776,
778 ЦК України, статтею 18-1 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» та тим, що у зв'язку із
невідповідністю орендованого майна
умовам попереднього договору №4 від
15.09.2006 року, відмовою орендодавця
провести капітальний ремонт приміщень,
ФОП ОСОБА_4, за погодженням із
попереднім орендодавцем
(балансоутримувачем), 37 Гарнізонним
будинком офіцерів (лист-погодження, акт
про умови проведення капітального
ремонту від 20.09.2006 року) проведено
капітальний ремонт і реконструкцію із
переплануванням орендованих
нежитлових підвальних приміщень на
загальну суму 266 158 грн. 00 коп.

Зважаючи на відмову Самбірської КЕЧ
району у проведенні зарахування
зазначених вимог, ігнорування заяви
про зарахування та стягнення орендної
плати у примусовому порядку, ФОП ОСОБА_1
звернувся із зустрічним позовом до
господарського суду.

Також у зустрічній позовній заяві
зазначається, що ухвалою
господарського суду Львівської
області від 14.07.2010 року у справі №14/18
затверджено укладену між Самбірською
КЕЧ району та ФОП ОСОБА_1 мирову угоду,
якою зараховано в рахунок орендної
плати по договору оренди №12 від 08.01.20109
року за період по 01.02.2010 року вартість
проведених ФОП ОСОБА_1 покращень
орендованого майна на суму 30 977,16 грн.
згідно акту виконаних робіт за
листопад 2006 року.

Ухвалою суду від 15.01.2014 року зустрічну
позовну заяву прийнято до спільного
розгляду з первісним позовом та
призначено до спільного розгляду на
03.02.2014 року.

В судовому засіданні призначене на
03.02.2014 року оголошено перерву до 14.02.2014
року.

З підстав зазначених в ухвалі суду від
03.02.2014 року продовжено строк розгляду
справи на п'ятнадцять днів.

11.02.2014р. представником відповідача за
первісним позовом (позивачем за
зустрічним) подано Заяву №11/2-1 від
11.02.2014 року (вх.№5921/14) про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності до вимог про стягнення пені та
штрафу.

Крім цього, представником відповідача
за первісним позовом (позивачем за
зустрічним) подано письмові міркування
№11/2-2 від 11.02.2014 року (вх.№5922/14 від 11.02.2014
року) щодо можливості припинення судом
провадження у справі в частині вимог за
зустрічним позовом на підставі п.2 ч. 1
ст. 80 ГПК України та 13.02.2014 року подав
письмові міркування №13/2-1 від 13.02.2014
року (вх. № 6409/14) щодо можливості
задоволення позовних вимог за
зобов'язанням, яке припинилося шляхом
зарахування в процесі судового
розгляду зустрічних однорідних вимог.
Надав докази надіслання заяви №10/2-1 від
10.02.2014 року про зарахування зустрічних
однорідних вимог.

В судовому засіданні 14.02.2014 року
представник позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним
позовом) в судове засідання з'явився,
позовні вимоги за первісним позовом
підтримав в повному обсязі з підстав,
викладених в поданій позовній заяві.
Подав лист в якому повідомляє, що
розрахунок суми заборгованості
доданий до матеріалів справи та станом
на момент подачі позову становить 316
893,00 грн. Дана сума зафіксована в
балансі установи відображена в
ліквідаційному (передавальному акті)
та не може бути змінена чи уточнена
самостійно. Зазначив, що до розрахунку
орендної плати вимоги постанова
Кабінету Міністрів України № 316 від
25.03.20009 року «Про деякі питання оплати
оренди державного майна» враховані не
були. Вимоги за зустрічним позовом
заперечив повністю з підстав,
викладених в Запереченні по
зустрічному позову №466 від 30.01.2014 року
(вх.№4480/14 від 03.02.2014р.). Зокрема вказував,
що господарським судом Львівської
області вже вирішувалися спори (справи
№№30/241(10) та 5015/1358/11) між тими ж
сторонами, про той же предмет та з тих
самих підстав, що і заявлені по даній
справі вимоги за зустрічним позовом.

Відповідач за первісним позовом
(позивач за зустрічним позовом) в
судове засідання з'явився, проти
заявлених вимог за первісним позовом
заперечив. Позовні вимоги за
зустрічним позовом підтримав та просив
суд задоволити їх повністю.

В судовому засіданні 14.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши
наявні в матеріалах справи докази,
судом встановлено.

15.09.2006 року між Міністерством оборони
України в особі 37 Гарнізонного Будинку
офіцерів (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1
(орендар) було укладено попередній
договір №4 за умовами якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв у строкове платне користування
нежитлове підвальне приміщення, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 10.1 Попереднього
договору №4 від 15.09.2006 року, цей договір
діє до моменту укладення основного
договору.

У зв'язку із невідповідністю
орендованого майна умовам договору, з
метою його використання у
господарській діяльності та за
відповідним зверненням позивача за
зустрічним позовом, 37 Гарнізонним
будинком офіцерів (орендодавець)
надано дозвіл на проведення ФОП ОСОБА_1,
у вказаних нежитлових підвальних
приміщеннях, капітального ремонту з
реконструкцією та переплануванням
приміщень.

Також, Міністерство оборони України, в
особі начальника 37 Гарнізонного
будинку офіцерів Ліпського Б.Б. та ФОП
ОСОБА_1, як орендар нерухомого майна
згідно попереднього договору №1,
20.09.2006р. підписали Акт про умови
проведення капітального ремонту
(реконструкції, перепланування)
приміщень, яким засвідчили, що
орендоване майно перебуває у
неналежному санітарно-технічному
стані, не відповідає умовам
попереднього договору, потребує
капітального ремонту (реконструкції)
та встановили, що у зв'язку із
відсутністю в орендодавця фінансової
можливості для проведення ремонту та
реконструкції переданих в
користування приміщень, орендодавець
надає дозвіл на виконання ФОП ОСОБА_1
зазначених ремонтних робіт в
орендованих нежитлових підвальних
приміщеннях на загальну суму 265 390,60
грн., а по завершенні виконання робіт
останній має право на компенсацію
вартості таких робіт в повному обсязі
або на зарахування їх вартості в
рахунок орендної плати за користування
приміщеннями в межах 265 390,60 грн.

Рішенням виконавчого комітету
Самбірської міської ради № 164 від
11.04.2007 року «Про надання дозволу на
переобладнання приміщень під магазин,
салон краси, медичний та
стоматологічний центр» позивачу за
зустрічним позовом дозволено
переобладнати орендоване нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1 під
стоматологічний кабінет з розробкою
проектної документації. По завершенні
виконання ремонтних робіт, рішенням
Виконавчого комітету Самбірської
міської ради № 353 від 19.07.2007р.
затверджено акт Державної приймальної
комісії від 06.07.2007р. про прийняття в
експлуатацію закінченого ФОП ОСОБА_1
переобладнанням стоматологічного
центру по АДРЕСА_1.

Капітальний ремонт приміщень
стоматологічної клініки у будівлі
Дому офіцерів в м. Самборі на загальну
суму 265 390,60 грн., на замовлення ФОП
ОСОБА_1, виконано ФОП ОСОБА_6; фактично
понесені ФОП ОСОБА_1 витрати на
проведення капітального ремонту
склали 265 390,60 грн.

У зв'язку з передачею будівлі із
балансу 37 Гарнізонного будинку
офіцерів на баланс Самбірської КЕЧ
району, між Самбірською КЕЧ району та
ФОП ОСОБА_1 було укладено договір
оренди №12 від 08.01.2009 року на оренду
нежитлових приміщень по АДРЕСА_1,
загальною площею 142,3 кв.м. зі строком
дії до 06.01.2012 року.

З метою визначення об'ємів робіт і
кошторисної вартості проведеного
орендарем ремонту в приміщенні по
АДРЕСА_1 під стоматологічний кабінет,
Самбірська КЕЧ району, як новий
орендодавець цього приміщення,
звернулась до Територіального
Західного контрольно-ревізійного
управління із листом № 866 від 09.08.2010
року щодо проведення відповідної
перевірки.

Внаслідок відповідного звернення
Самбірської КЕЧ району старшим
інспектором-ревізором групи контролю у
сфері будівництва та послуг
Територіального Західного
контрольно-ревізійного управління
проведено документальну перевірку
актів приймання виконаних робіт (КБ-2в),
підписаних ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 За
висновком Територіального Західного
контрольно-ревізійного управління
№234/5/323 від 02.09.2010р., застосовані у
відповідних актах ресурсні елементи,
кошторисні норми та норми витрат
будівельних матеріалів за вказаними
актами відповідають вимогам ДБН-2000, та
підтверджують загальну вартість
виконаних ремонтних робіт у розмірі 265
390,60 грн.

Зазначені вище факти встановлені
рішенням господарського суду
Львівської області від 05.04.2011р., яке
набрало законної сили, у справі №30/241(10)
за позовом ФОП ОСОБА_1 до Самбірської
КЕЧ району, третя особа на стороні
відповідача - Міністерство оборони
України про зарахування в рахунок
орендної плати покращень орендованого
майна в сумі 265 390,60 грн.

У зв'язку із передачею нерухомого майна
Самбірській КЕЧ району та, відповідно,
зміною балансоутримувача, 08.01.2009р. між
Самбірською КЕЧ району та ФОП ОСОБА_1
було укладено договір оренди
нерухомого військового майна № 11
предметом якого є те ж саме нерухоме
майно - нежитлові підвальні приміщення
по АДРЕСА_1.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Актом приймання-передачі нежитлового
приміщення та Актом про умови
проведення капітального ремонту від
20.09.2006р. 37 Гарнізонним будинком
офіцерів та орендодавцем встановлено,
що орендовані нежитлові приміщення
перебувають у неналежному
санітарно-технічному стані, не
відповідають умовам договору та
потребують ремонту.

Зважаючи на зміст підписаних сторонами
актів, а також визнання даної обставини
у судовому засіданні представниками
сторін, суд приходить до висновку, що
сторонами визнано незадовільний стан
приміщень, невідповідність
орендованих приміщень умовам
попереднього договору, а відтак
неможливість їх використання за
цільовим призначенням згідно умов
договору - для ведення господарської
діяльності.

У зв'язку із невідповідністю
орендованого майна умовам договору,
неврегульованістю питання проведення
капітального ремонту умовами
попереднього договору, позивач за
зустрічним позовом звернувся до
третьої особи (орендодавця) щодо
необхідності проведення капітального
ремонту у вказаних приміщеннях.

Таким чином підписанням
листа-погодження та акту від 20.09.2006р. 37
Гарнізонний будинок офіцерів
підтверджує звернення орендаря щодо
необхідності проведення саме
капітального ремонту в орендованих
приміщеннях.

У зв'язку із відсутністю в 37
Гарнізонного будинку офіцерів
фінансової можливості для проведення
ремонтних робіт, фактичним не
проведенням орендодавцем необхідного
ремонту, встановлення
балансоутримувачем та орендарем в Акті
про умови проведення капітального
ремонту (реконструкції,
перепланування) приміщень від 20.09.2006р.
умов проведення капітального ремонту
приміщень, ФОП ОСОБА_1 виконано
капітальний ремонт таких приміщень
відповідно до ст. 776 Цивільного кодексу
України.

Суд приймає до уваги доводи позивача за
зустрічним позовом про те, що надаючи
згоду на виконання ним капітального
ремонту та подальшу компенсацію
(зарахування) їх вартості 37 Гарнізонний
Будинок офіцерів керувався
положеннями наказу Міністерства
оборони України від 26.03.1996р. №77 про
введення в дію Положення про центри
культури, просвіти і дозвілля та клуби
Збройних сил України (надалі
«Положення»).

Пунктом 8 Положенням передбачено, що
ЦКПД є юридичними особами, мають
самостійний баланс, рахунки в
установах банку, утримуються за
окремими кошторисами, мають гербову
печатку зі своїм найменуванням, а також
штамп і печатку. ЦКПД несуть
відповідальність за своїми
зобов'язаннями в межах належного їм
майна, згідно з чинним законодавством
України (п. 10 Положення). Пунктом 11
Положення встановлено, що ЦКПД мають
право укладати угоди, набувати майнові
та особисті немайнові права, нести
обов'язки, бути позивачем і
відповідачем у суді, арбітражному суді
та третейському суді. Одним із джерел
фінансування ЦКПД є доходи, отримані
ЦКПД від платних заходів, зокрема здачі
приміщень в оренду (п. 31 Положення,
Розділ 5).

Пунктом 18 Положення передбачений
обов'язок начальника ЦКПД подавати на
розгляд пропозиції та вживати
необхідних заходів щодо реконструкції
і ремонту приміщень, придбання
обладнання, технічних засобів,
інвентаря, інструментів. Таким чином, з
аналізу даного Положення вбачається,
що ЦКПД є юридичною особою, яка на
власний розсуд (без обмежень) вступає у
правовідносини з іншими юридичними та
фізичними особами, набуває цивільні
права і обов'язки, на праві
оперативного управління користується
та розпоряджається майном, несе
юридичну відповідальність, тощо, а
начальник центру зобов'язаний вживати
необхідних заходів щодо реконструкції
і ремонту приміщень.

Разом із тим жодна з норм Положення, ані
будь який інший нормативний акт не
містить заборони начальнику 37
Гарнізонного Будинку офіцерів
укладати цивільно-правові договори,
інші правочини (в т.ч. про надання згоди
на проведення капітального ремонту), а
також необхідності отримання
погодження на проведення ремонту
сторонньою особою у Міністерства
оборони України. За таких обставин суд
приходить до висновку про те, що
попередній балансоутримувач майна,
надаючи згоду на проведення
капітального ремонту приміщень, діяв в
межах норм закону та в інтересах як
власника майна так і орендаря.

ФОП ОСОБА_1 в орендованих приміщеннях
було проведено капітальний ремонт за
згодою балансоутримувача (орендодавця)
майна - 37 Гарнізонного будинку
офіцерів в межах погодженої суми
ремонту. Окрім цього, проведення
орендарем в орендованих приміщеннях
капітального ремонту не заперечується
представниками сторін у судовому
засіданні.

Згідно з поясненнями сторін в судовому
засіданні в орендованих приміщеннях
орендарем було проведено комплекс
ремонтно-будівельних робіт з
капітального ремонту приміщень у
відповідності до розробленого ТзОВ
«Меркурій» проекту капітального
ремонту який передбачав заміну,
відновлювання та модернізацію
конструкцій і обладнання будівель в
зв'язку з їх фізичною зношеністю та
руйнуванням, поліпшення
експлуатаційних показників, та ін. без
зміни будівельних габаритів об'єкта.
При цьому, зважаючи на автономність
орендованої частини будівлі, на час
виконання робіт було призупинено
експлуатацію орендованої частини
будівлі. Таким чином в контексті листа
Державного комітету України з
будівництва та архітектури № 7/7-401 від
30.04.2003р. «Щодо віднесення
ремонтно-будівельних робіт до
капітального та поточного ремонтів»,
наведені ознаки підтверджують
проведення ФОП ОСОБА_1 саме
капітального ремонту приміщень.

Крім цього суд відзначає, що звернення
позивача до орендодавця щодо
проведення капітального ремонту
(факт звернення підтверджується
листом-погодженням) і не проведення
останнім в розумний строк капітального
ремонту орендованого майна, а також
підписання та виконання сторонами Акту
про умови проведення капітального
ремонту від 20.09.2006р., були самостійними
підставами для проведення ФОП ОСОБА_1
капітального ремонту орендованого
майна із подальшою компенсацією
вартості таких робіт.

Вказані обставини додатково
підтверджуються подальшим прийняттям
виконаних робіт балансоутримувачем
шляхом збільшення вартості
орендованого майна та висновком
Територіального Західного
контрольно-ревізійного управління
щодо вартості виконаних ремонтних
робіт.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1, провівши в
орендованих приміщеннях по АДРЕСА_1
капітальний ремонт, вправі вимагати
від орендодавця компенсації вартості
такого ремонту або зарахування його
вартості у розмір орендної плати.

Згідно приписів ст. 776 Цивільного
кодексу України та ст. 18-1 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», поточний ремонт
речі, переданої у найм, провадиться
наймачем за його рахунок, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Капітальний ремонт речі, переданої у
найм, провадиться наймодавцем за його
рахунок, якщо інше не встановлено
договором або законом. Капітальний
ремонт провадиться у строк,
встановлений договором. Якщо строк не
встановлений договором або ремонт
викликаний невідкладною потребою,
капітальний ремонт має бути проведений
у розумний строк. Якщо наймодавець не
провів капітального ремонту речі, що
перешкоджає її використанню
відповідно до призначення та умов
договору, наймач має право: 1)
відремонтувати річ, зарахувавши
вартість ремонту в рахунок плати за
користування річчю, або вимагати
відшкодування вартості ремонту; 2)
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

За змістом ст. 778 Цивільного кодексу
України наймач може поліпшити річ, яка
є предметом договору найму, лише за
згодою наймодавця. Якщо поліпшення
речі зроблено за згодою наймодавця,
наймач має право на відшкодування
вартості необхідних витрат або на
зарахування їх вартості в рахунок
плати за користування річчю. Якщо
наймач без згоди наймодавця зробив
поліпшення, які не можна відокремити
без шкоди для речі, він не має права на
відшкодування їх вартості. Аналогічні
норми закріплено у ч. 2 ст. 27 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна».

При цьому ст. 776 Цивільного кодексу
України, ст. 18-1 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» та ст. 778 Цивільного кодексу
України, ч. 2 ст. 27 названого закону
регулюють різні за своєю правовою
природою відносини, та потребують
певного розмежування при застосуванні
в контексті конкретних обставин
справи.

Так, вбачається, що ст. 776 вказаного
Кодексу і ст. 18-1 закону визначає
питання здійснення ремонту речі,
переданої у найм, що є необхідним для
експлуатації такої речі за
призначенням, а положення ст. 778 цього
Кодексу і ч. 2 ст. 27 закону
встановлює питання щодо поліпшення
речі, яка є предметом договору найму,
тобто проведення певних її змін,
завдяки яким покращується її стан,
корисність, комфортабельність,
зовнішній вигляд тощо у порівнянні з
тим станом, в якому річ знаходилася до
передачі наймачеві.

Диференціація понять «поліпшення» та
«ремонт» зводиться до того, що за
наслідками проведення наймачем
ремонту відновлюються втрачені якісні
характеристики майна без яких
неможлива або значно ускладнена його
подальша експлуатація, а в результаті
поліпшень - покращується стан речі,
який до таких покращень мав необхідні
функціональні властивості, проте не
був досить зручним в певних обставинах.

Наведена правова позиція узгоджується
із висновками постанови Вищого
господарського суду України від
14.01.2010р. по справі № 10/70-09-2004.

Вподальшому, у зв'язку із передачею
нерухомого майна Самбірській КЕЧ
району та, відповідно, зміною
балансоутримувача, 08.01.2009р. між
Самбірською КЕЧ району та ФОП ОСОБА_1
було укладено договір оренди
нерухомого військового майна № 11
предметом якого є те ж саме нерухоме
майно - нежитлові підвальні приміщення
по АДРЕСА_1.

При цьому суд не бере до уваги те, що на
момент укладення договору оренди
приміщень №12 від 08.01.2009р. такі ремонтні
роботи уже були виконанні та не
погоджувались особисто Самбірською
КЕЧ району в силу наявності наступних
обставин.

Пунктом 3.7. Акту про умови проведення
капітального ремонту (реконструкції,
перепланування) приміщень від 20.09.2006р.
сторонами попереднього договору №4 від
15.09.2006 року визначено, що зміна власника
(балансоутримуача) орендованих
підвальних приміщень не є підставою
для зменшення чи відмови у наданні
компенсації (зарахування) вартості
ремонтних робіт орендарям. У випадку
переходу права власності (зміні
балансоутримувача) нежитлових
приміщень (в т.ч. при закінченні терміну
дії договору) до нового власника
(балансоутримувача) переходять усі
права та обов'язки, що передбачені
даним Актом.

Наведені положення підписаного Акту
(щодо переходу прав та обов'язків
наймодавця) відповідають нормам ч. 1
ст. 770 Цивільного кодексу України та ч.
2 ст. 15 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
приписами яких встановлено, що у разі
зміни власника (балансоутримувача)
майна, переданого в оренду, до нового
власника (балансоутримувача)
переходять права і обов'язки за
договором.

Суд також бере до уваги також ту
обставину, що перехід прав та
обов'язків від попереднього до нового
балансоутримувача визнається і
Самбірською КЕЧ району, що
підтверджується укладеною сторонами
по даній справі та затвердженою
господарським судом мировою угодою.
Зокрема, ухвалою господарського суду
Львівської області від 14.07.2010 року по
справі №14/18 було затверджено мирову
угоду між Самбірською КЕЧ району та ФОП
ОСОБА_1 на умовах зарахування
Самбірською КЕЧ району в рахунок
орендної плати за договором оренди №12
від 08.01.2009 року вартості проведених ФОП
ОСОБА_1 покращень орендованого майна на
суму 30 977,16 грн. згідно акту виконаних
робіт за листопад 2006 року.

У зазначений вище спосіб позивачем за
первісним позовом також визнається
факт виконання ФОП ОСОБА_1
капітального ремонту приміщень, а
також можливість (необхідність)
зарахування (компенсації) їх вартості в
рахунок орендної плати за договором
оренди №12 від 08.01.2009р.

За таких обставин суд проходить до
висновку, що у зв'язку із зміною
балансоутримувача орендованого майна,
до Самбірської КЕЧ району перешли і всі
права та обов'язки 37 Гарнізонного
будинку офіцерів, що встановлені
попереднім договором №4 від 15.09.2006 року,
укладеним із ФОП ОСОБА_1 (в т.ч. у
зобов'язанні щодо компенсації вартості
виконаного капітального ремонту
приміщень).

Відповідно до п.3.1. договору оренди №12
від 08.01.2009р. між Самбірською КЕЧ району
та ФОП ОСОБА_1, орендна плата за цим
договором встановлена без ПДВ за
базовий місяць (липень 2008р.) на рівні
7399,60 грн. Нарахування ПДВ на суму
орендної плати здійснюється у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди
визначається шляхом коригування
базової орендної плати на індекси
інфляції за період з базового до
першого місяця оренди.

Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць (п.3.2. договору).

Угодою від 21.04.2009р. про внесення змін до
договору оренди №12 від 08.01.2009р. сторони
домовились про зменшення розміру
орендованих площ до 91,30 кв.м., у зв'язку
із чим та відповідно до викладеного в
новій редакції п.3.1. договору орендна
плата становила 5476,17 грн. без
врахування ПДВ.

Водночас, пунктом 1 постанови Кабінету
Міністрів України №316 від 25.03.2009р. «Про
деякі питання оплати оренди державного
майна» (із змінами і доповненнями)
встановлено, що до 1 січня 2011 року
орендні ставки, визначені в додатку 2 до
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995р. №786, застосовуються у
розмірі 45 відсотків встановленого
обсягу.

Таким чином та у відповідності до п.2
згаданої постанови, визначена
відповідно до пункту 1 цієї постанови
орендна ставка, мала застосовуватися і
для проведення розрахунків за чинними
договорами оренди, що укладені до
набрання чинності цією постановою.

Проте, наявний у справі
контррозрахунок нарахованої за період
лютого - грудня 2010 року (період дії
згаданої постанови) орендної плати
вказує на неправомірне незастосування
позивачем за первісним позовом цієї
при розрахунку орендної плати за
відповідний період, що мало своїм
наслідком необґрунтоване завищення
розміру орендної плати за цей період на
20 694,07 грн.

Також матеріалами даної господарської
справи та наявним у них
контрозрахунком розміру
заборгованості за договором,
підтверджується безпідставне
нарахування позивачем за первісним
позовом плати у вигляді неустойки у
подвійному розмірі за користування ФОП
ОСОБА_1 об'єктом оренди за період з
січня 2012 року по липень 2012 року, що
зумовило необґрунтоване завищення
розміру орендних платежів за цей
період на суму 43 514,50 грн.

Зокрема, між Самбірською КЕЧ району та
ФОП ОСОБА_1 був укладений договір №12
від 08.01.2009 року на оренду нежитлових
приміщень по АДРЕСА_1, загальною площею
137,0 кв.м., строком на 2 роки 363 дні з 08
січня 2009 року до 06 січня 2012 року (п. 10.1
Договору).

Частиною 1 статті 17 ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна» (в
чинній на моменту укладення договору
оренди редакції) встановлено, що термін
договору оренди визначається за
погодженням сторін.

Відповідно до статті 763 ЦК України
договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Частинами 2, 3 статті 291 ГК України
визначено, що договір оренди
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» (в чинній на моменту укладення
договору оренди редакції) було
встановлено, що у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Суд констатує, що матеріали даної
господарської справи не містять
належних та допустимих доказів
направлення (вручення) відповідачу за
первісним позовом заяви про припинення
договору оренди №12 від 08.01.2009р. через
закінчення терміну його дії.

Відповідна обставина, в розумінні
приписів ч.2 ст.17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», тягне до пролонгації цього
договору на той самий термін і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором.

Крім цього, з метою створення
сприятливих умов для започаткування та
ведення бізнесу в Україні Верховною
Радою України прийнято Закон України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо спрощення умов ведення
бізнесу в Україні» від 15.12.2009 року.

Пунктом 5 Прикінцевих положень до
Закону України від 15.12.2009 року
встановлено, що термін договорів
оренди державного та комунального
майна для суб'єктів малого
підприємництва, укладених до набрання
чинності цим Законом, вважається
продовженим до п'яти років з дня
укладення, якщо орендар не пропонує
менший термін.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо спрощення
умов ведення бізнесу в Україні»
зокрема внесено зміни до частини 1
статті 17 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» та
визначено, що термін договору оренди
визначається за погодженням сторін.
Термін договору оренди не може бути
меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не
пропонує менший термін.

Обов'язковість виконання всіма
державними органами, в тому числі
сторонами у справі, імперативних
приписів вказаного закону не
поставлено законодавцем у залежність
від намірів власника (орендодавця) чи
балансоутримувача використовувати
орендоване майно для власних потреб
або від будь-яких інших обставин, за
винятком пропонування орендарем
(суб'єктом малого підприємництва)
меншого, ніж 5 років, терміну
продовження договорів оренди
державного та комунального майна.

Відтак, мінімальний п'ятирічний термін
дії договорів оренди державного та
комунального майна, укладених до
набрання чинності цим Законом (до 30.12.2009
року), в тому числі договору оренди №12
від 08.01.2009 р., є встановленим в силу
імперативних приписів п.5 Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
спрощення умов ведення бізнесу в
Україні» від 15.12.2009 року №1759, що
свідчить про конституційний обов'язок
сторін дотримуватись приписів цього
Закону.

Водночас, суд відзначає, що матеріали
справи не містять доказів пропонування
орендарем (суб'єктом малого
підприємництва) меншого, ніж 5 років,
терміну договору оренди №12 від 08.01.2009
р., як єдиної з обставин за яких термін
дії даного договору міг бути меншим ніж
5 років та закінчуватися раніше ніж
08.01.2013 року.

Обов'язковість виконання зазначеного
законодавчого припису не ставиться у
залежність від намірів орендодавця
використовувати майно для власних
потреб або від будь-яких інших
обставин, за винятком пропонування
орендарем меншого, ніж п'ять років,
строку продовження договорів оренди
державного та комунального майна (п.4.4.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року №12 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна»).

З урахуванням викладеного вище, суд
вважає безпідставним нарахування
позивачем за первісним позовом плати у
вигляді неустойки у подвійному розмірі
за користування ФОП ОСОБА_1 об'єктом
оренди за період з січня 2012 року по
липень 2012 року, оскільки право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення надане наймодавцю
приписами ч.2 ст.785 ЦК України, у випадку
якщо наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі.

При цьому, відповідно до п5.4.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року №12 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» застосовуючи приписи
статті 785 ЦК України у розгляді справ зі
спорів про стягнення неустойки за
прострочення виконання зобов'язань з
повернення об'єкта оренди,
господарським судам слід звертати
увагу на те, що неустойка, стягнення
якої передбачено частиною другою
статті 785 ЦК України, є самостійною
майновою відповідальністю у сфері
орендних правовідносин і визначається
як подвійна плата за користування
річчю за час прострочення,

Крім того, слід враховувати, що
передбачені статтею 785 Цивільного
кодексу України наслідки пов'язані з
моментом припинення договору оренди
(найму). Підстави припинення даного
виду договорів визначені в частині
другій статті 291 Господарського
кодексу України, згідно з якою договір
оренди припиняється, зокрема, у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Водночас, у розгляді справ зі спорів, що
виникають з договорів оренди будівель
або інших капітальних споруд,
господарські суди мають враховувати
умови договору та спеціальні норми
статті 795 Цивільного кодексу України, в
силу яких договір найму припиняється з
моменту оформлення відповідних
документів (актів), що підтверджують
повернення наймачем предмета договору
найму.

Разом з тим, все вищенаведене враховано
в проведеному представником
відповідача за первісним позовом
(позивача за зустрічним позовом)
контррозрахунку нарахування орендної
плати за період з 01.02.2010 року по 03.12.2012
року включно, у зв'язку зі чим судом
встановлено, що розмір заборгованості
ФОП ОСОБА_1 перед Самбірської КЕЧ
району з внесення орендної плати за
період з 01.02.2010 року по 03.12.2012 року
(період за який заявлено позовну вимогу
про стягнення заборгованості)
становить 218 555,20 грн.

Відповідно до ст. 601 ЦК України,
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін. Господарське
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги, строк якої настав або строк
якої не зазначений чи визначений
моментом витребування. Для зарахування
достатньо заяви однієї сторони (ч. 3 ст.
203 ГК України).

Таким чином, зважаючи на приписи ст.ст.
202, 203 Господарського кодексу України,
ст.ст. 601, 603 Цивільного кодексу України
та враховуючи те, що позивач та
відповідач мали один до одного
однорідні грошові вимоги, ФОП ОСОБА_1
вправі звернутися із заявою про
зарахування зустрічних однорідних
вимог, зарахувати у вартість виконаних
ремонтних робіт суму нарахованої
відповідачем плати за користування
приміщеннями згідно договору оренди №
11 від 08.01.2009р. за період з 01.02.2010 року по
31.03.2012р. на загальну суму 218 555,20 грн.

Відповідно до п. 22 інформаційного
листа Вищого господарського суду
України № 01-08/163 від 12.03.2009 «Про деякі
питання, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів України у другому півріччі 2008
року щодо застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України», закон не виключає можливості
здійснення відповідачем зарахування
зустрічних однорідних вимог і в
процесі судового розгляду; відповідач
може також звернутися із зустрічним
позовом до позивача в порядку статті 60
Господарського процесуального кодексу
України.

Судом встановлено, що оскільки законом
не передбачено спеціальних вимог до
форми та змісту заяви про зарахування
зустрічних вимог, надіслана 13.01.2014 року
ФОП ОСОБА_1 заява про зарахування про
зарахування однорідних зустрічних
вимог відповідає встановленим законом
вимогам до правочинів, недійсною у
встановленому законом порядку не
визнавалась, а відтак, є підставою для
зарахування визначених нею зустрічних
зобов'язань з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що розмір
заборгованості ФОП ОСОБА_1 перед
Самбірської КЕЧ району з внесення
орендної плати за період з 01.02.2010р. по
03.12.2012р. (періоду за який заявлено
позовну вимогу про стягнення
заборгованості) становить 218 555,20 грн.

Зважаючи на те, що Самбірською КЕЧ
району заявлено позовні вимоги про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
за період з 01.02.2010р. по 03.12.2012р. включно,
суд приходить до висновку про
зарахування зустрічних однорідних
вимог між ФОП ОСОБА_1 та Самбірською
КЕЧ району по вказаних зобов'язаннях на
суму 218 555,20 грн.

Щодо позиції представника Самбірської
КЕЧ району про існування рішень
господарського суду (рішення
господарського суду Львівської
області від 05.04.2011 року по справі
№30/241(10); ухвала господарського суду
Львівської області від 19.06.2012 року по
справі №5015/1358/12), який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав, суд виходить
з наступного.

В провадженні господарського суду
Львівської області знаходилася справа
№30/241(10) за позовом ФОП ОСОБА_1 до
Самбірської КЕЧ району, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Міністерство оборони України про
зарахування в рахунок орендної плати
покращень орендованого майна в сумі 265
390,60 грн. Фактичними обставинами, на
яких ґрунтувалися позовні вимоги ФОП
ОСОБА_1 (підстави позову) по справі
№30/241(10), були обставини проведення ФОП
ОСОБА_1 ремонту та перепланування
орендованого за договором оренди №12
від 08.01.2009 року майна на суму 265 390,60 грн.
та невжиття Самбріською КЕЧ району дій
щодо зарахування вартості ремонту в
рахунок плати за користування цим
майном.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 05.04.2011 року по
справі №30/241(10), що набрало законної
сили, відмовлено в задоволенні
позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до
Самбірської КЕЧ району про зарахування
в рахунок орендної плати покращень
орендованого майна в сумі 265 390,60 грн.
Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог по цій справі господарський суд
виходив з тих підстав, що позивачем не
надано доказів направлення
відповідачу заяви про зарахування
зустрічних однорідних вимог, яке
відповідно до ч.2 ст.601 ЦК України може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

Також у провадженні господарського
суду Львівської знаходилася справа
№5015/1358/12 за позовом Військового
прокурора Івано-Франківського
гарнізону в інтересах держави в особі
Самбірської КЕЧ району до ФОП ОСОБА_1
про стягнення заборгованості по
орендній платі 216 023, 88 грн.; звільнення
незаконно займаного приміщення та за
зустрічним позовом ФОП ОСОБА_1 до
Самбірської КЕЧ району про зарахування
вартості проведеного капітального
ремонту та переобладнання
орендованого майна в орендну плату на
суму 265 390, 60 грн.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 19.06.2012 року у
справі №5015/1358/12 первісний позов
залишено без розгляду та припинено
провадження за зустрічним позовом.
Припиняючи провадження за зустрічним
позовом з підстав п.2 ч.1 ст.80 ГПК України
судом відзначено, що як вбачається з
рішення господарського суду
Львівської області від 05.04.2011 року по
справі №30/241(10), сторони ( учасники
спірного матеріального
правовідношення), предмет позову
(матеріально-правова вимога позивача
до відповідача) та фактичні обставини,
на яких ґрунтується вимога позивача
(підстава позову) є ідентичними у
справі №5015/1358/12.

За вищезазначеного суд констатує, що
фактичними обставинами, на яких
ґрунтувалися позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
(підстави позову) по господарських
справах №30/241(10) та №5015/1358/12, були
обставини проведення ФОП ОСОБА_1
ремонту та перепланування
орендованого за договором оренди №12
від 08.01.2009 року майна на суму 265 390,60 грн.
та невжиття Самбріською КЕЧ району дій
щодо зарахування вартості ремонту в
рахунок плати за користування цим
майном.

Разом з тим, фактичними обставинами, на
яких ґрунтуються позовні вимоги ФОП
ОСОБА_1 (підстави позову) по даній
справі, є обставини надсилання
відповідачу за зустрічним позовом
заяви про зарахування зустрічних
однорідних вимог (чинного
одностороннього правочину) та
припинення в такий спосіб зобов'язання
позивача за зустрічним позовом щодо
внесення плати за користування майном
за період з 01.02.2010р. по 03.12.2012р. шляхом
зарахування зустрічних вимог.

Фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
(підстави позову) по даній справі є
іншими аніж підстави позову ФОП ОСОБА_1
по господарських справах №30/241(10) та
№5015/1358/12, що вказує на відсутність
підстав для припинення провадження по
даній.

Розглядаючи позовні вимоги за
первісним позовом в частині стягнення
з відповідача за первісним позовом
штрафних санкцій у розмірі 12 345,06 грн.
та пені у розмірі 8 190,06 грн., судом
встановлено, що відповідно до п.3.5.
договору оренди №12 від 08.01.2009р. орендна
плата, перерахована несвоєчасно або не
в повному обсязі, підлягає індексації і
стягується відповідно до чинного
законодавства України з урахуванням
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ на дату нарахування пені від
суми заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожен день прострочення,
включаючи день оплати.

Відповідно до п.11.3. Договору плата за
надані комунальні послуги
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, стягується відповідно
до чинного законодавства за весь
період заборгованості з урахуванням
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ на дату нарахування пені від
суми заборгованості за кожен день
прострочення, включаючи день оплати.

За прострочення платежів по орендній
платі за надані комунальні послуги та
за невиконання вимог п.п. 5.2. та 5.12. понад
три місяці, Орендар сплачує штраф у
розмірі 3% від вартості орендованого
майна.

Пунктами 5.2. та 5.12 договору оренди №12
від 08.01.2009р. визначено, що Орендар
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату; понад
орендну плату за нерухоме майно
Орендар зобов'язаний сплачувати
щомісячно фактичні комунальні та
загально експлуатаційні витрати на
його утримання.

Відповідно до представленого суду
розрахунку пені позивач за первісним
позовом просить стягнути з відповідача
за первісним позовом пеню помісячно за
період з лютого 2010 року по березень 2011
року.

За умовами п.3.3. договору оренди №12 від
08.01.2009р. орендна плата у розмірі 100%
перераховується Орендарем до
спеціального фонду державного бюджету
на спеціальний реєстраційний рахунок
Орендодавця в територіальному органі
Державного казначейства щомісячно не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
звітним.

Враховуючи зазначене вище, про
обставину порушення відповідачем за
первісним позовом зобов'язань щодо
внесення орендної плати за лютий 2010
року (перший місяць з періоду за який
нарахована пеня), позивач за первісним
позовом мав довідатися (не міг не
довідатися) 11.03.2010 року; про обставину
порушення відповідачем за первісним
позовом зобов'язань щодо внесення
орендної плати за лютий 2011 року
(останній місяць з періоду за який
нарахована пеня), позивач за первісним
позовом мав довідатися (не міг не
довідатися) 11.03.2011 року.

Тобто, з моменту коли позивач за
первісним позовом мав довідатися (не
міг не довідатися) про обставину
порушення відповідачем за первісним
позовом зобов'язань щодо внесення
орендної плати за лютий 2010 року (перший
місяць з періоду за який нарахована
пеня) і до моменту звернення до суду із
вимогою про стягнення пені за
порушення відповідного зобов'язання,
минуло понад три з половиною роки. При
цьому, з моменту коли позивач за
первісним позовом мав довідатися (не
міг не довідатися) про обставину
порушення відповідачем за первісним
позовом зобов'язань щодо внесення
орендної плати за лютий 2011 року
(останній місяць з періоду за який
нарахована пеня), минуло понад два з
половиною роки.

Як зазначалося вище право на
нарахування штрафу за умовами п.11.3.
виникало в Орендодавця (позивача за
первісним позовом) за умов
прострочення платежів по орендній
платі понад три місяці. Враховуючи ту
обставину, що протягом лютого-квітня 2010
року орендна плата відповідачем за
первісним позовом не вносилася, то
моментом з якого в позивача за
первісним позовом виникло право
вимагати стягнення штрафу є 11.05.2010 року.
При цьому, звернення до суду з
відповідною вимогою мало місце після
спливу понад трьох років з моменту коли
позивач за первісним позовом мав
довідатися (не міг не довідатися) про
настання відповідних обставин.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Частиною 1 ст.261 ЦК України визначено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Із частини 1 статті 258 ЦК України
вбачається, що для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Зокрема,
відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

За правилами частин 1-2 статті 267 ЦК
України заява про захист цивільного
права або інтересу має бути прийнята
судом до розгляду незалежно від спливу
позовної давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч.3
ст.267 ЦК України).

Частиною 4 статті 267 ЦК України
встановлено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

До прийняття судом рішення по даній
справі відповідач за первісним позовом
звернувся до суду із заявою № 11/2-1 від
11.02.2014 року (вх. №5921/14 від 11.02.2014 року), в
якій просив суд застосувати до вимог
Самбірської КЕЧ району в частині
стягнення штрафу у розмірі 12 345,06 грн.
та пені у розмірі 8 190,06 грн. наслідки
спливу строку позовної давності.

Частина 5 статті 267 ЦК України
передбачає, що порушене право підлягає
захисту, якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності.

Як загалом вбачається зі змісту ст. 267
Цивільного кодексу України, коли суд на
підставі досліджених у судовому
засіданні доказів установить, що право
позивача, про захист якого він просить,
відповідачем не порушено, ухвалюється
рішення про відмову в задоволенні
позову саме з цих підстав, а не через
пропуск строку давності. Якщо ж буде
встановлено, що таке право позивача
порушено і строк позовної давності
пропущено без поважних причин,
ухвалюється рішення про відмову в
позові у зв'язку із закінченням строку
давності, а при визнанні причини
пропуску цього строку поважною
порушене право має бути захищене.

Оскільки поважних причин звернення до
суду з вимогами про стягнення штрафу та
пені поза межами строку позовної
давності позивачем за первісним
позовом не наведено, а відповідачем за
первісним позовом до прийняття рішення
по справі заявлено про застосування
строку позовної давності щодо цих
вимог, такі задоволенню не підлягають
через сплив строку позовної давності.

Розглядаючи позовні вимоги за
первісним позовом в частині стягнення
з відповідача втрат від інфляції у
розмірі 6 222,45 грн. та з урахуванням
заяви відповідача №10/2-1 від 10.02.2014 року
про їх зарахування у вартість
виконаних ремонтних робіт, в
орендованих згідно договору оренди №12
від 08.01.2009р. приміщеннях по АДРЕСА_1 на
суму 6 222,45 грн., суд відзначає наступне.

Як встановлено, загальна вартість
виконаних відповідачем за первісним
позовом ремонтних робіт на об'єкті
оренди склала 265 390,60 грн.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 14.07.2011 року по
справі №14/18 затверджено мирову
угоду, укладену між Самбірською КЕЧ
району та ФОП ОСОБА_1, за умовами якої в
рахунок орендної плати по договору
оренди №12 від 08.01.20109 року за період по
01.02.2010 року зараховано вартість
проведених ФОП ОСОБА_1 покращень
орендованого майна на суму 30 977,16 грн.
згідно акту виконаних робіт за
листопад 2006 року. При цьому, залишок
вартості проведених ФОП ОСОБА_1
покращень орендованого майна,
некомпенсованих та не зарахованих у
погашення орендної плати, склав 234 413,44
грн. (265 390,60 грн. - 30 977,16 грн.).

З метою припинення своїх зобов'язань
щодо внесення орендної плати за
користування нерухомим військовим
майном за період з 01.02.2010 року по 03.12.2012
року та зобов'язання Самбірської КЕЧ
району щодо компенсації вартості
ремонтних робіт на загальну суму 218 555,20
грн. шляхом зарахування, ФОП ОСОБА_1
звернувся до Самбірської КЕЧ району із
заявою №10/1-1 від 10.01.2014 року про
зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 218 555,20 грн. При цьому та з
урахуванням відповідної заяви про
зарахування зустрічних однорідних
вимог, залишок вартості ремонтних
робіт, некомпенсованих та не
зарахованих у погашення орендної
плати, склав 15 858,24 грн. (234 413,44 грн. - 218
555,20 грн.).

10 лютого 2014 року ФОП ОСОБА_1 направлено
на адресу Самбірської КЕЧ району заяву
№10/2-1 від 10.02.2014 року про припинення
шляхом зарахування свого зобов'язання
щодо відшкодування втрат від інфляції
за час прострочення внесення орендної
плати за договором оренди №12 від
08.01.2009р. на суму 6 222,45 грн. та
зобов'язання Самбірської КЕЧ району
щодо компенсації вартості ремонтних
робіт на відповідну суму.

Згідно з п.22 інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-08/163 від 12.03.2009 року «Про деякі
питання, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів України у другому півріччі 2008
року щодо застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України» відповідно до статті 601
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється
зарахуванням, зокрема, зустрічних
однорідних вимог; таке зарахування
може здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

За змістом наведеної норми
згоди іншої сторони у зобов'язанні із
зарахуванням вимог не вимагається.

Закон не виключає можливості
здійснення відповідачем зарахування
зустрічних однорідних вимог і в
процесі судового розгляду. У такому
випадку відповідна заява обов'язково
повинна мати письмову форму й
адресуватися позивачеві, а її копія і
докази

надсилання позивачеві (чи одержання
ним) подаватися господарському суду.

Відповідач може також звернутися
із зустрічним позовом до позивача в
порядку статті 60 ГПК.

Припинення зобов'язання зарахуванням
означає відсутність предмета спору за
умови, якщо між сторонами не
залишилися спірних (неврегульованих)
питань; наприклад, якщо позивач
заперечує існування своєї
заборгованості перед відповідачем, у
господарського суду немає підстав для
висновку про відсутність предмета
спору.

З урахуванням вищезазначеного,
оскільки між сторонами існують
неврегольовані спірні питання,
відповідач звернувся із зустрічним
позовом в порядку статті 60 ГПК України,
позивачем за первісним позовом
(відповідачем за зустрічним)
заперечується існування своєї
заборгованості перед відповідачем, суд
доходить висновку про відмову у
задоволенні позову позивача за
первісним позовом та у задоволенні
зустрічного позову відповідача
(позивача за зустрічним позовом),
зарахувавши вартість проведеного
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
ремонту та переобладнання
орендованого майна на суму 218 555,20 грн.
(двісті вісімнадцять тисяч п'ятсот
п'ятдесят п'ять гривень двадцять
копійок) в рахунок орендної плати за
користування орендованим майном
(нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1
згідно договору оренди №12 від 08.01.2009р.)
за період з 01.02.2010р. по 03.12.2012р.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судові витрати за зустрічними
позовними вимогами, на підставі статті
49 ГПК України, покладаються на
відповідача за зустрічним позовом
(позивача за первісним позовом).

Судові витрати за первісним позовом
покладаються на позивача за первісним
позовом, згідно із вимогами ст. 49 ГПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 15, 17, 18-1, 27 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», статтями 202, 203, 232, 291
Господарського кодексу України,
статтями 256, 258, 267, 601, 603, 763, 770, 776, 778, 785, 795
Цивільного кодексу України та статтями
22, 33, 34, 49, 60, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову
Самбірської квартирно-експлуатаційної
частини району відмовити повністю.

2. Зустрічний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задоволити
повністю.

3. Зобов'язати Самбірське
квартирно-експлуатаційну частину
району (81400, Львівська область, місто
Самбір, вулиця Завокзальна, будинок 13;
ідентифікаційний код юридичної особи
08060912) зарахувати вартість проведеного
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер фізичної
особи - підприємця НОМЕР_1) ремонту та
переобладнання орендованого майна на
суму 218 555,20 грн. (двісті вісімнадцять
тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять гривень
двадцять копійок) в рахунок орендної
плати за користування орендованим
майном (нежитловими приміщеннями по
АДРЕСА_1 згідно договору оренди №12 від
08.01.2009р.) за період з 01.02.2010р. по 03.12.2012р.

4. Стягнути з Самбірського
квартирно-експлуатаційної частини
району (81400, Львівська область, місто
Самбір, вулиця Завокзальна, будинок 13;
ідентифікаційний код юридичної особи
08060912) на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ;
реєстраційний номер фізичної особи -
підприємця НОМЕР_1) 4 371,10 грн. витрат по
сплаті судового збору.

5. Накази видати відповідно до ст.116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені статтями
91-93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 19.02.2014 р.

Суддя
Коссак С.М.