ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.
Справа № 917/2383/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя
Івакіна В.О. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Шевцові Є.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Кривохижа Ю.А., дов.
№02/02-17/2/431

третьої особи - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача -
Полтавської міської ради, м. Полтава
(вх.№140П/1-43) на рішення господарського
суду Полтавської області від 19 грудня
2013 року по справі №917/2383/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕКФА», м. Полтава

до Полтавської міської ради, м. Полтава

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Інспекція державного
архітектурного-будівельного контролю
у м. Полтаві

про визнання права власності на
нежитлове приміщення

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕКФА», м. Полтава
звернулась до господарського суду
Полтавської області з позовом про
визнання права власності на нежитлове
приміщення з організованою вхідною
групою загальною площею 39,8 кв.м. під
офіс, яке знаходитися за адресою: м.
Полтава, вул. Пушкінська, 31/25, кв. 54.

Рішенням господарського суду
Полтавської від 19 грудня 2013 року (суддя
Киричук О.А.) позов задоволено. Визнано
за Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕКФА», м. Полтава
право власності на нежитлове
приміщення з організованою вхідною
групою загальною площею 39,8 кв.м. під
офіс, яке знаходитися за адресою: м.
Полтава, вул. Пушкінська, 31/25, кв. 54.

Відповідач - Полтавська міська рада з
рішенням господарського суду не
погодився, подав до Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Полтавської області від 19 грудня 2013
року по справі № 917/2383/13 повністю та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів порушення його
права власності територіальною
громадою м. Полтави в особі Полтавської
міської ради, у зв"язку з чим, з
урахуванням положень статті 1 ГПК
України, частини 1 статті 15, статті 392
Цивільного кодексу України, відсутні
підстави для судового захисту цього
права.

Також вказує на те, що переобладнання
для використання в інших цілях
непридатних для проживання жилих
будинків і жилих приміщень відповідно
до пункту 8 Положення про порядок
обстеження стану жилих будинків з
метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та
визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатними для проживання,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 26.04.1984р. №189,
проводиться за рішенням виконавчого
комітету обласної, міської (міста
республіканського підпорядкування)
Ради народних депутатів.

Проте, як вказує апелянт, за
інформацією Полтавської обласної ради,
такого органу, як виконавчий комітет
Полтавської обласної ради, не існує.

Крім того, зазначає, що Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
не передбачено повноважень виконавчих
органів міських рад щодо переведення
житлових приміщень в нежитлові.
Прийняття рішень про переобладнання і
знесення непридатних для проживання
жилих будинків і жилих приміщень
виконавчими комітетами міських рад
нормами зазначеного закону не
передбачено.

Також звертає увагу на те, що
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» з 01
січня 2013 року видача свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
здійснюється державним реєстратором
структурних підрозділів
територіальних органів Міністерства
юстиції України.

Таким чином, належним відповідачем у
справі має виступати реєстраційна
служба Полтавського міського
управління юстиції.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.01.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О.,
суддя Тихий П.В.) апеляційну скаргу
відповідача було прийнято до
провадження та призначено її до
розгляду на 04.02.2014 року на 11:30 год.

Представник відповідача у судовому
засіданні 04.02.2014 року підтримав
апеляційну скаргу.

Представники позивача та третьої особи
у судове засідання 04.02.2014 року не
з"явились, хоча належним чином
повідомлялись про дату, час та місце
його проведення, про що свідчать наявні
в матеріалах справи поштові
повідомлення №318 та №326 про
вручення позивачу та третій особі
копій ухвали, якою було призначено
розгляд апеляційної скарги в даному
судовому засіданні.

А тому колегія суддів розглядає
апеляційну скаргу за відсутності
представників позивача та третьої
особи за наявними у справі матеріалами
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення
представника відповідача, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду першої інстанції-
скасуванню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 14.03.2002
року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКФА" за договором
купівлі-продажу придбало житлове
приміщення (квартиру) за ] адресою: м.
Полтава, вул. Пушкіна, 31/25, кв. 54, яка
складалася в цілому з: коридор 1 пл. 2,70
кв.м., санвузол 2 пл. 2,90 кв.м., кухня 3 пл.
5,60 кв.м., кімната жила 4 пл. 18,20 кв.м.,
кладова 5 пл. 1,80 кв.м., кімната жила б пл.
10,30 кв.м., комора пл. 2,00 кв.м., жилою
площею 28,50 кв.м Договір було посвідчено
приватним нотаріусом Полтавського
міського округу Колотіловим О.М.
Квартиру було зареєстровано та вписано
в реєстрову книгу № 4 за реєстровим №
622.

Позивач, вирішивши переобладнати
належну йому квартиру під офіс із
влаштуванням вхідної групи, звернувся
з заявою та з відповідними
документами до виконавчого
комітету Полтавської міської ради.

При цьому, позивач отримав від
виконавчого комітету Полтавської
міської ради витяг з рішення № 05 про
надання дозвилу на проектування
переобладнання приміщень, внесення
змін та надання дозволів на
будівництво з організацією вхідної
групи.

Даним рішенням виконавчий комітет
Полтавської міської ради надав
позивачу дозволи на переобладнання
квартири № 54 під офіс з влаштуванням
вхідної групи орієнтованою площею до 5,0
кв.м. по вул. Пушкіна, 31/25 в розвиток
розпорядження від 12.08.2002 р. №590-р "Про
дозвіл на проектування і обладнання
об'єктів торгівлі та обслуговування
населення" внутрішнього простору по
вул. Пушкіна, 31/25".

Відповідно до зазначеного рішення
позивач уклав з виконавчим комітетом
Полтавської міської ради попередній
договір на оренду земельної ділянки на
період проектування та переобладнання,
виготовив технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку з влаштуванням вхідної групи
та відповідно до технічної
документації оформив окремим рішенням
право користування на земельну
ділянку.

На даний час є чинним договір оренди
землі, який було укладено 11.10.2011 року
між позивачем як орендарем та
виконавчим комітетом Полтавської
міської ради як орендодавцем
відповідно до якого орендодавець на
підставі свого рішення від 19 серпня 2011
року № 228 надав, а орендар прийняв в
оренду земельну ділянку для
експлуатації та обслуговування офісу,
яка знаходиться за адресою: Україна,
Полтавська область, м. Полтава, вул.
Пушкіна, 3 1/25 . Також, на підставі витягу
з рішення виконавчого комітету
Полтавської міської ради від 23.01.08 № 5
ТОВ "ЕКФА" в інспекції Державного
архітектурио-будівельного контролю
Полтавської області зареєструвало
об'єкт будівництва та отримало 27.01.2009
року дозвіл №23-09-17 на проведення
будівельних робіт .

Також позивачем були здійснені
будівельні роботи і об'єкт будівництва
було здано в експлуатацію та отримано
акт готовності об'єкта до експлуатації
від 19 червня 2009 року.

На підставі вищезазначеного документу
Інспекція ДАБК у Полтавській області
видало позивачу 22 червня 2009 року
Свідоцтво № про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил
(свідоцтво додається). У даному
свідоцтві зазначено, що воно є
підставою для оформлення права
власності на об'єкт будівництва.

Згідно із технічним паспортом,
виготовленим КП "Полтавське бюро
технічної інвентаризації
"Інвентаризатор" від 13.12.2008 року,
нежитлове приміщення в житловому
будинку літер. "А-3", що розташоване за
адресою м. Полтава, вул. Пушкіна 31/24, кв.
54 в цілому складаються із: тамбура 1
пл.1,7 кв.м., робочої кімаити 2 пл. 17,8 кв.м.,
кабінету 3 пл. 5,8 кв.м., кабінету 4 пл. 2,8
кв.м., шафи 5 пл. 10,0 кв.м., санвузла 6 пл. 1,7
кв.м. загальною площею 39,8 кв. м.

При цьому, позивач не зареєстрував
вказане вище нежитлове приміщення в
органі КП "Полтавське бюро технічної
інвентаризації "Інвентаризатор" та
відповідно не отримав свідоцтво про
право власності.

25 січня 2013 року позивач звернувся до
реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

19.02.2013 року йому було видано державним
реєстратором прав на нерухоме майно
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень № 185821 від 31.01.2013 року, в якому з
посиланням на пункти 13 та 55 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 22.06.2011 № 703, статті 7, 8 Житлового
кодексу Української РСР вказано на
неподання рішення відповідного органу,
уповноваженого законом на прийняття
рішення про переведення об'єкта
нерухомого майна з житлового в
нежитловий фонд.

25 лютого 2013 року позивачем було
отримано рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Позивач звернувся до Полтавської
міської ради із заявою, в якій просив
видати нове рішення про переведення
об'єкта нерухомого майна за адресою м.
Полтава, вул. Пушкіна, 31/25, кв. 54 з
житлового в нежитловий фонд для того,
щоб здійснити реєстрацію права
власності на нежитлове приміщення і
отримати свідоцтво про право
власності. Управління з питань
містобудування та архітектури при
виконавчому комітеті Полтавської
міської ради надало позивачу письмову
відповідь від 19.03.2013 року лист № 01-10-16/545.
У даному документі зазначено, що
необхідність прийняття додаткового
рішення щодо виведення із житлового
фонду даним рішенням не передбачено.
Також, у рішенні зазначено, що на даний
час Законом України "Про місцеве
самоврядування" прийняття рішень про
переведення жилих приміщень у нежилі
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад не визначено та
процедури переводу житлових приміщень
в нежитлові чинним законодавством
України не передбачено.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач в обгрунтування позовної заяви
посилається на те, що у зв'язку з тим, що
у ТОВ "ЕКФА" наявні документи, які
підтверджують факт переведення
квартири з житлового фонду до
нежитлового, проте вони були отримані в
той час, коли на місцевому рівні був
встановлений такий фактичний порядок,
що рішення з вищезазначеного питання
приймалися виконавчим комітетом
Полтавської міської ради. Саме тому
відповідач повинен підтвердити факт
законності переведення об'єкта
нерухомого майна з житлового в
нежитловий фонд з організацією вхідної
групи.

Також позивач зазначає, що на
сьогоднішній день питання переведення
приміщень із житлового фонду в
нежитловий досконало не врегульоване
та існує ряд колізій, у зв"язку з чим
виникли труднощі з оформленням
свідоцтва про право власності на
нежитлове приміщення. Враховуючи те, що
позивач має право розпоряджатися
вказаними об'єктами, але відсутні
правовстановлюючі документи на них,
тому він змушений звернутися до суду
для того, щоб визнати право власності
на своє майно.

Місцевий господарський суд,
задовольняючи позовні вимоги,
посилавася на положення статті 41
Конституції України, статей 182, 328, 392,
частини 1 статті 320 Цивільного кодексу
України, частини 2 статті 77 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та пункту 5 частини 1 статті 19
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" .

При цьому, місцевий госпоподарський
суд зазначив, що заявлений позивачем
позов про визнання права власності на
нерухоме майно підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів не може
погодитися із таким висновком,
зважаючи на таке.

Відповідно до частини 1 ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації
мають право звернутися до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Отже, право на судовий захист виникає в
особи у випадку порушення її
цивільного права, його невизнання або
оспорення.

Аналогічне положення міститься також
у частині 2 статті 20 Господарського
кодексу України, згідно якою кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються,
зокрема, шляхом визнання наявності або
відсутності прав.

Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу
України закріплює за кожною особою
право на захист свого цивільного права.
Підставою для захисту є порушення,
невизнання або оспорювання цивільного
права.

Крім того, відповідно до статті 392
Цивільного кодексу України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Отже, позивач повинен надати докази
вчинення відповідачем відповідних дій,
а також докази, що підтверджують його
право власності на спірне майно.

Проте, позивачем не надано належних та
допустимих доказів порушення його
права власності територіальною
громадою м. Полтави в особі Полтавської
міської ради, у зв"язку з чим, з
урахуванням положень статті 1 ГПК
України, частини 1 статті 15, статті 392
Цивільного кодексу України, відсутні
підстави для судового захисту цього
права.

Крім того, відповідно до частини 2
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Тобто вказаною нормою
встановлено принцип дозволу при
регулюванні правовідносин за участю
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 6 Житлового
кодексу УРСР жилі будинки і жилі
приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у встановленому
порядку як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Надання приміщень у жилих
будинках для потреб промислового
характеру забороняється.

Згідно зі статтею 7 Житлового кодексу
УРСР періодично, у строки,
встановлювані Радою Міністрів
Української РСР, провадиться
обстеження стану жилих будинків
державного і громадського житлового
фонду. Непридатні для проживання жилі
будинки і жилі приміщення
переобладнуються для використання в
інших цілях або такі будинки зносяться
за рішенням виконавчого комітету
обласної, міської (міста
республіканського підпорядкування)
Ради народних депутатів.

Відповідно до статті 8 Житлового
кодексу УРСР переведення придатних для
проживання жилих будинків і жилих
приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду в нежилі,
як правило, не допускається. У
виняткових випадках переведення жилих
будинків і жилих приміщень у нежилі
може здійснюватися за рішенням
органів, зазначених у частині другій
статті 7 цього Кодексу.

Крім того, законодавством
встановлений порядок обстеження стану
жилих будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним і технічним
вимогам та визнання жилих будинків і
жилих приміщень непридатними для
проживання, який визначений Положенням
про порядок обстеження стану жилих
будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним і технічним
вимогам та визнання жилих будинків і
жилих приміщень непридатними для
проживання, затвердженим постановою
Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984р. №189.

Відповідно до пункту 8 Положення про
порядок обстеження стану жилих
будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним і технічним
вимогам та визнання жилих будинків і
жилих приміщень непридатними для
проживання, затвердженим постановою
Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984р. №189,
рішення щодо придатності жилого
будинку (жилого приміщення) для
проживання приймає виконавчий комітет
відповідної місцевої ради та,
відповідно до п. 11 цього Положення,
вносить пропозицію про використання
такого будинку (приміщення) в інших
цілях або про знесення будинку до
виконавчого комітету обласної, міської
(міста республіканського
підпорядкування) ради.

Таким чином, переобладнання для
використання в інших цілях непридатних
для проживання жилих будинків і жилих
приміщень відповідно до пункту 8
Положенням проводиться за рішенням
виконавчого комітету обласної, міської
(міста республіканського
підпорядкування) Ради народних
депутатів.

Проте, за інформацією Полтавської
обласної ради такого органу, як
виконавчий комітет Полтавської
обласної ради не існує.

Крім того, Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» не
передбачено повноважень виконавчих
органів міських рад щодо переведення
житлових приміщень в нежитлові.
Прийняття рішень про переобладнання і
знесення непридатних для проживання
жилих будинків і жилих приміщень
виконавчими комітетами міських рад
нормами зазначеного закону не
передбачено.

Також слід зазначити, що повноваження
органів місцевого самоврядування щодо
оформлення права власності з видачею
свідоцтва про право власності на
об'єкти нерухомого майна було
визначено Тимчасовим положенням про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5.

При цьому, наказом Міністерства
юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5 «Про
затвердження Порядку використання
даних Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна», зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 18 грудня 2012 р. за №
2102/22414, визнано з 01.01.2013 року таким, що
втратив чинність, наказ Міністерства
юстиції України від 7 лютого 2002 року №
7/5 «Про затвердження Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно»,
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року
запроваджено єдину систему державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно та введено в дію Державний реєстр
прав на нерухоме майно.

При цьому, з 01 січня 2013 року видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно здійснюється державним
реєстратором структурних підрозділів
територіальних органів Міністерства
юстиції України.

Таким чином, належним відповідачем у
справі має виступати реєстраційна
служба Полтавського міського
управління юстиції.

Отже, задовльнивши позовні вимоги,
місцевий господарський суд вирішив
питання про права і обов'язки особи, яка
не була залученадо участі у справі, що
відповідно до вимог статті 104 ГПК
України є безумовною підставою для
скасування рішення господарського
суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
неповністю дослідив обставини, які
мають значення для справи, порушив
норми матеріального та процесуального
права, а тому вказане рішення підлягає
скасуванню з прийняттям нового
судового рішення, яким в позові слід
відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103,
пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтею
105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду
Полтавської від 19 грудня 2013 року у
справі №917/2383/13 скасувати.

Приняти нове рішення.

В позові відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.02.2014
року.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Тихий П.В.