ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
УХВАЛА

18.02.2014Справа № 901/112/14За позовом
Каширина Михайла Михайловича, м. Саки

Загребельної Тетяни Юріївни, м. Саки

до Торгівельно - господарської
асоціації «Атланта», м. Саки

Державного реєстратора Сакського
міськрайонного управління юстиції
юридичних та фізичних осіб, м. Саки

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Іріда», м. Саки

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атланта - центр», м.
Саки

про визнання недійсним рішення та
скасування державної реєстрації.

Суддя С.О. Лукачов

Представники:

Від позивача 1 - Полякова М.В.,
довіреність № 96 від 23.01.2014 р.,
представник.

Від позивача 2 - Яринкіна І.В., договір
про надання юридичних послуг від 21.10.2013
р., адвокат.

Від відповідача 1 - Бурлак В.М.,
довіреність № 06 від 22.01.2014 р.,
представник; Токар К.С., довіреність № 05
від 22.01.2014 р., представник.

Від відповідача 2 - не з'явився,
повідомлений належним чином.

Від третьої особи 1 - не з'явився,
повідомлений належним чином.

Від третьої особи 2 - не з'явився,
повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ: Каширин Михайло Михайлович
та Загребельна Тетяна Юріївна
звернулись до Господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовною
заявою до Торгівельно - господарської
асоціації «Атланта», Державного
реєстратора Сакського міськрайонного
управління юстиції юридичних та
фізичних осіб про визнання недійсним
рішення зборів ради директорів
торгівельно - господарської асоціації
«Атланта» оформлене протоколом зборів
ради директорів торгівельно -
господарської асоціації «Атланта» від
01.05.2006 р. № 1 та скасування державної
реєстрації змін до установчих
документів торгівельно - господарської
асоціації «Атланта» проведену
державним реєстратором виконавчого
комітету Сакської міської ради
Автономної Республіки Крим 04.07.2006 р. №
1000158.

13.02.2014 від Торгівельно - господарської
асоціації «Атланта» до суду надійшла
заява про відвід суді Лукачова С.О. по
справі № 901/112/14.

Резолюцією заступника голови
Господарського суду Автономної
Республіки Крим, дану заяву передано на
розгляд судді Лукачову С.О.

Заява обґрунтована тим, що Каширин М.М.
неодноразово заявляв, що справа, яку
розглядає суддя Лукачов С.О. згідно
попередньому договору, вирішено на
його користь, а також з огляду на
відмову судді визнати єдине правове
рішення по справі, а саме відмовити
позивачам у розгляді позову відповідно
до п. 4 ст. 12 ГПК України, ст. 118-127 ГПК
України, постанови пленуму Верховного
суду України «Про практику розгляду
судами корпоративних спорів» від 24.10.2008
№ 13. Також, на думку відповідача, в
задоволенні позову повинно бути
відмовлено згідно ст. 17 КАСУ, а також п. 4
ст. 267 Цивільного кодексу України. Крім
того, відповідач вважає, що суддя
Лукачов С.О., неправомірно порушив
провадження та розглядає позовну заяву
Каширина Михайла Михайловича та
Загребельної Тетяни Юріївни, що у свою
чергу викликає сумнів в
неупередженості судді та є підставою
для його відводу відповідно до ст. 20 ГПК
України.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ГПК України, суд
віддалявся до нарадчої кімнати для
вирішення питання про відвід.

Розглянувши заяву про відвід, суд
дійшов висновку щодо її
необґрунтованості з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 20 ГПК України, суддя
не може брати участі в розгляді справи
і підлягає відводу (самовідводу), якщо
він є родичем осіб, які беруть участь у
судовому процесі, якщо було порушено
порядок визначення судді для розгляду
справи, встановлений частиною третьою
статті 21 цього Кодексу, або якщо буде
встановлено інші обставини, що
викликають сумнів у його
неупередженості. Суддя, який брав
участь у розгляді справи, не може брати
участі в новому розгляді справи у разі
скасування рішення, ухвали, постанови,
прийнятої за його участю, або у
перегляді прийнятих за його участю
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами.

Відвід повинен бути мотивованим,
заявлятись у письмовій формі до
початку вирішення спору. Заявляти
відвід після цього можна лише у разі,
якщо про підставу відводу сторона чи
прокурор дізналися після початку
розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 55 Конституції
України, права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України,
Конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Частинами 1 та 2 ст. 124 Конституції
України передбачено, що правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
Делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими
органами чи посадовими особами не
допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до Рішенням
Конституційного суду України від 25
грудня 1997 року у справі за
конституційним зверненням громадян
Проценко Раїси Миколаївни, Ярошенко
Поліни Петрівни та інших громадян щодо
офіційного тлумачення статей 55, 64, 124
Конституції України (справа за
зверненнями жителів міста Жовті Води):
частину першу статті 55 Конституції
України треба розуміти так, що кожному
гарантується захист прав і свобод у
судовому порядку. Суд не може відмовити
у правосудді, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх права і свободи
порушені або порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Відмова суду у прийнятті позовних та
інших заяв, скарг, оформлених
відповідно до чинного законодавства, є
порушенням права на судовий захист, яке
згідно зі статтею 64 Конституції
України не може бути обмежене.

Частину другу статті 124 Конституції
України необхідно розуміти так, що
юрисдикція судів, тобто їх
повноваження вирішувати спори про
право та інші правові питання,
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» суди
здійснюють правосуддя самостійно.
Здійснюючи правосуддя, суди є
незалежними від будь-якого незаконного
впливу. Суди здійснюють правосуддя на
основі Конституції і законів України,
забезпечуючи при цьому верховенство
права.

Відповідно до п. 1.2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N
18, не є підставами для відводу суддів
заяви, які містять лише припущення про
існування відповідних обставин, не
підтверджених належними і допустимими
доказами.

Посилання на те, що позивач по справі
Каширин М.М. заявляв, що справа № 901/112/14
буде вирішена на його користь, є лише
припущенням відповідача та не може
свідчити про зацікавленість або
упередженість судді при розгляді цієї
справи, як і твердження про начебто
неправомірне порушення провадження у
справі суддею Лукачовим С.О.

Таким чином відповідачем не наведено
жодної обставини, яка б свідчила про
упередженість судді Лукачова С.О. при
розгляді справи № 901/112/14 у розумінні ст.
20 Господарського процесуального
кодексу України, а твердження заявника
про формування та прояв думки про
результати справи на користь позивача,
носять суб'єктивний характер не
підтверджений жодним доказом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 20, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви
Торгівельно - господарської асоціації
«Атланта» про відвід судді
Господарського суду Автономної
республіки Крим С.О. Лукачова від
розгляду справи №901/112/14.

Суддя
С.О. Лукачов