ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р.Справа № 922/5079/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання
Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Крокус",
м.Харків, до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Агросвіт", м.Харків, про стягнення
210115,40 грн. за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від
18.11.2013р.);

відповідача - Михайлицький С.В.
(довіреність № 4 від 17.12.2013р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-Крокус",
м.Харків, звернувся до господарського
суду з позовною заявою про стягнення з
відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Агросвіт", м.Харків, заборгованості з
оплати за товар, поставлений згідно
Договору поставки № 1811К2 від 18.11.2013р., в
розмірі 208561,19 грн., пені за прострочення
оплати отриманого товару в розмірі 1262,80
грн., 3% річних за прострочення оплати
отриманого товару в розмірі 291,41 грн.
(всього - 210115,40 грн.). Позивач також
просить стягнути з відповідача витрати
з оплати судового збору та витрати з
оплати послуг адвоката в сумі 10000,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12.12.2013р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/5079/13 та
розгляд справи призначено на 24.12.2013р. о
12:15 год.

23.12.2013р. до канцелярії господарського
суду надійшла зустрічна позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Агросвіт" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Крокус" про
стягнення 96000,00 грн. заборгованості.
Дана зустрічна позовна заява була
повернута ТОВ "Торгівельний дім
"Агросвіт" без розгляду через
непов'язаність зустрічних позовних
вимог з первісними вимогами, про що
винесено відповідну ухвалу від 24.12.2013р.

У судовому засіданні була оголошена
перерва до 13.01.2014 р. до 11:40 год.

Ухвалою господарського суду від
13.01.2014р. за клопотанням відповідача
розгляд справи було відкладено на
03.02.2014р. о 12:40 год.

У судовому засіданні, яке відбулося
03.02.2014р., представник позивача
підтримав заявлені позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
спірний Договір поставки не був
підписаний відповідачем та не був
засвідчений його печаткою; оригінал
даного Договору позивачем не надано, що
свідчить про відсутність у позивача
правових підстав вимагати від
відповідача сплати за переданий товар.
Проти факту прийняття поставленого
позивачем товару представник
відповідача не заперечував.

На вимогу суду представник відповідача
надав відзив на позовну заяву, акт
звірки взаємних розрахунків за період
з 01.10.2013р. по 03.02.2014р.; копію виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
щодо відповідача станом на 18.06.2013р.;
копію витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців щодо АТК "Надія"
станом на 06.12.2012р.

Надані представником відповідача
документи були долучені судом до
матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін суд встановив наступне.

18.11.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Крокус"
(позивачем) та Товариством з обмеженою
відповідальністю Торгівельний дім
"Агросвіт" (відповідачем) було укладено
Договір поставки № 1811К2, згідно п. 1.1.
якого позивач (постачальник)
зобов'язався передати у власність
відповідача (покупця) кукурудзу (товар),
а відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити товар відповідно до умов
даного Договору. Загальна кількість
товару складає 190 тон +/- 10% в опціоні
покупця за ціною 1070 грн. за 1 тону. (п. 3.1.,
3.2. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору, строк
поставки загальної кількості товару
визначено сторонами - до 20.11.2013р.
включно.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.11.2013р. на виконання умов Договору
позивач поставив відповідачу
кукурудзу у кількості 194,917 тон вартістю
208561,19 грн., що підтверджується
видатковою накладною № 19/11 від 19.11.2013р.
Отримання товару покупцем
підтверджується також довіреністю на
отримання товару, видану відповідачем
менеджеру з оптової торгівлі Фоміну Р.
О.

Згідно п. 5.1. Договору, оплата товару, що
поставляється за даним Договором,
проводиться окремими платежами в
національній валюті України протягом 2
банківських днів з дати поставки
партії товару.

Отже, строк оплати товару сплинув
21.11.2013р.

Покупець своє зобов'язання з оплати
отриманого товару, незважаючи на
закінчення встановленого Договором
строку оплати, не виконав.

Заборгованість покупця за поставлений
товар складає 208561,19 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, передбачених законом, а
також відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено:
якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню у повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 8.2. Договору поставки № 1811К2
від 18.11.2013р., у випадку несвоєчасної
оплати товару згідно умов даного
Договору, покупець сплачує
постачальнику на вимогу останнього
штрафну неустойку в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який вона нараховувалась, від
загальної вартості неоплаченої партії
товару за кожен день прострочення до
моменту фактичного виконання покупцем
свого зобов'язання за цим Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши здійснені позивачем
розрахунки, суд визнав вимоги про
стягнення з відповідача 1262,80 грн. пені
та 291,41 грн. - 3% річних законними і
обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір
заборгованості відповідача перед
позивачем склав 210115,40 грн., у тому числі:
208561,19 грн. основного боргу, 1262,80 грн.
пені та 291,41 грн. - 3% річних.

Суд не погоджується з доводами
відповідача щодо неукладеності
спірного Договору поставки та
недосягнення між сторонами згоди по
всіх його істотних умовах через
відсутність у сторін оригіналу даного
Договору. Так, в обґрунтування позовних
вимог позивачем надано копію
двостороннє підписаного сторонами
Договору поставки № 1811К2 від 18.11.2013р.
Підписаний відповідачем примірник
даного Договору був отриманий
позивачем через електронну пошту, що
відповідає умовам даного Договору, а
саме п. 10.10., в якому зазначено, що
Договір може бути укладений сторонами
шляхом обміну між ними копіями за
допомогою факсу та/або електронної
пошти. Договір, підписаний таким чином,
вважається укладеним та дійсним з дати,
вказаної на факсимільній/електронній
копії до моменту обміну сторонами
оригіналами Договорів.

Спірний Договір поставки був прийнятий
відповідачем до виконання, про що
свідчить підписана уповноваженим
представником відповідача видаткова
накладна № 19/11 від 19.11.2013р. Більш того,
факт отримання від позивача кукурудзи
в кількості 194,917 тон на суму 208561,19 грн.
не заперечувався присутнім у судовому
засіданні представником відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агро-Крокус" обґрунтовані,
підтверджуються наявними у матеріалах
справи доказами та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача судових витрат
на оплату послуг адвоката в сумі 10000,00
грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу VІ
Господарського процесуального кодексу
України судовими витратами є пов'язані
з розглядом справи в господарському
суді витрати, які складаються з
судового збору, сум, що підлягають
сплаті за проведення експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, сплати послуг
перекладача, адвоката, та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

В обґрунтування судових витрат за
надані послуги адвоката позивач надав
суду Договір про надання правової
допомоги № 57аю-13 від 06.12.2013р., укладений
позивачем з адвокатом ОСОБА_1.; копію
видаткового касового ордеру від
09.12.2013р. про сплату 8500,00 грн.; копію
платіжного доручення № 14151 від 09.12.2013р.
про сплату 1500,00 грн.; копію свідоцтва
про право на зайняття адвокатською
діяльністю НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1.

Відповідно до п. 6.3. Постанови пленуму
Вищого господарського № 7 від
21.02.2013р."Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-то угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Відповідно до п. 6.5. Постанови пленуму
Вищого господарського № 7 від 21.02.2013р.
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
розподіл сум інших, крім судового
збору, судових витрат здійснюється за
загальними правилами частини п'ятої
статті 49 ГПК, тобто при задоволенні
позову вони покладаються на
відповідача, при відмові в позові - на
позивача, а при частковому задоволенні
позову - на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, судові
витрати, які складаються з витрат зі
сплати судового збору та витрат з
оплати послуг адвоката, покладаються
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 692,
712 Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Агросвіт" (61002, м.Харків, вул.Маршала
Бажанова, 5, літ. "Б-3"; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Крокус" (61001,
м.Харків, вул.Польова, 67; ) - заборгованість з оплати за
поставлений товар в сумі 208561,19 грн.,
пеню за прострочення оплати отриманого
товару у сумі 1262,80 грн., 3% річних за
прострочення оплати отриманого товару
в сумі 291,41 грн., витрати з оплати
судового збору в розмірі 4202,31 грн.,
витрати зі сплати послуг адвоката у
сумі 10000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 07.02.2014 р.

Суддя Кухар Н.М.