Господарський суд Чернігівської
________________________________________________________________________
________________________________________________
РІШЕННЯ

26 лютого 2014 року
справа №927/206/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю „Савсервіс-Мова",

юридична адреса: вул.
Краснова, 27, м. Київ, 03115,

адреса для листування:
вул. Шевченка, 5, м. Чернігів, 14000,

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

про стягнення 4406,86 грн.

Суддя
Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: Яковлев А.Л., довіреність
б/н від 01.09.2013 року,

відповідача: не з'явився,

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю „Савсервіс-Мова"
подано позов до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 4519,87
грн., з яких 3227,38 грн. основного боргу по
оплаті переданого товару на підставі
договору купівлі-продажу №5145 від 15.05.2013
року, 968,21 грн. штрафу та 324,28 грн. пені.

В судовому засіданні 26.02.2014 року до
початку розгляду справи по суті
представник позивача подав заяву про
зменшення розміру позовних вимог в
частині стягнення пені на 113,01 грн., а
тому просить стягнути з відповідача
3227,38 грн. основного боргу по оплаті
переданого товару на підставі договору
купівлі-продажу №5145 від 15.05.2013 року, 968,21
грн. штрафу та 211,27 грн. пені, а всього
4406,86 грн.

Суд приймає зменшення позивачем
розміру позовних вимог в частині
стягнення пені на 113,01 грн., оскільки ці
дії не суперечать законодавству та не
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, представника не направив,
заяв, клопотань та відзиву на позов не
надіслав. Рекомендованим листом з
повідомленням про вручення поштового
відправлення на адресу відповідача
(АДРЕСА_1) направлена копія ухвали про
порушення провадження у справі від
17.02.2014 року, яка повернулася до суду з
довідкою Укрпошти, в якій зазначена
причина повернення, а саме: „за
закінченням строку".

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
за №18 (зі змінами, внесеними Постановою
Пленуму ВГСУ від 16.01.2013 №3) особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої ст. 64 та ст. 87
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України).

За змістом зазначеної ст. 64 ГПК України,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відтак, відповідач повідомлений
належним чином про час і місце розгляду
справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Отже, відповідач не скористався своїми
правами, передбаченими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, правом на приймання
участі у господарських засіданнях, на
подання відзиву на позов, заяв,
клопотань, на подачу доказів та іншими
правами.

Оскільки явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою, суд вважає за
можливе, на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, розглянути справу у
відсутність представника відповідача,
за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
вислухавши представника позивача,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи по суті,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2013 року між позивачем
(продавець) та відповідачем (покупець)
укладено договір купівлі-продажу №5145.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
передає у власність, а покупець приймає
та оплачує товар на умовах, визначених
у даному договору.

Згідно п. 1.2 договору найменування,
асортимент, кількість та ціна товару,
що є предметом даного договору,
визначаються у накладних, які
оформлюються та підписуються
сторонами при прийомі-передачі кожної
партії товару. Усі накладні є
складовими частинами цього договору в
частині визначення ціни, асортименту,
найменування та кількості товару.

Партією товару вважається його
кількість, зазначена в одній накладній,
що є невід'ємною частиною договору (п. 1.3
договору).

Згідно п. 6.1 договору прийом-передача
товару здійснюється представниками
сторін в пункті доставки в порядку,
визначеному чинним законодавством
України та оформлюється шляхом
підписання накладних. У питаннях
прийому-передачі товару сторони
керуються положеннями Інструкції про
порядок прийому продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного вжитку за кількістю,
затвердженою Постановою Держарбітражу
від 15.06.65 року №П-6, та Інструкції про
порядок прийому продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного вжитку за якістю,
затвердженою Постановою Держарбітражу
від 25.04.66 року №П-7.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що
покупець зобов'язується протягом 3
календарних днів з дати підписання
даного договору надати продавцю
письмову інформацію про перелік осіб,
уповноважених приймати
товарно-матеріальні цінності, зразки
їх підписів та зразки печатки/штампів,
якими зазначені
матеріально-відповідальні особи
засвідчують свій підпис на документах
(накладних) про одержання товару. Така
інформація оформлюється у вигляді
Додатку до даного договору, який
підписується керівником та головним
бухгалтером покупця та завіряється
його печаткою.

Відповідно до п. 6.3 договору перехід
ризиків та права власності на товару
відбувається в момент прийому-передачі
товару /6.1/.

15.05.2013 року між сторонами складено та
підписано додаток №1 до договору, яким
сторони визначили, що покупець
здійснює розрахунки за товар,
отриманий відповідно до договору,
протягом 6 календарних днів з дати
прийому-передачі товару.

На підставі п. 6.2 договору 15.05.2013 року
відповідачем складено додаток до
договору в якому міститься перелік
відповідальних осіб, уповноважених
покупцем приймати товарно-матеріальні
цінності від постачальника, з
зазначенням їх паспортних даних та із
зразками їх підписів та зразками
відбитків печаток (штампів), якими
засвідчуються документи, що
підтверджують прийняття поставленого
постачальником товару особами,
уповноваженими покупцем.

На виконання умов договору позивачем
передано відповідачу товар на загальну
суму 3474,23 грн., що підтверджується
копіями видаткових накладних №50286760
від 16.05.2013 року, №50286761 від 16.05.2013 року та
№50286757 від 16.05.2013 року, які містяться в
матеріалах справи.

Факт передачі товару підтверджується
підписом представника відповідача на
вищевказаних видаткових накладних.

Відповідачем було повернуто позивачу
частина товару на суму 246,85 грн., що
підтверджується копією накладної на
повернення товару №52188275 від 05.08.2013
року.

Між позивачем та відповідачем складено
та підписано акт звірки
взаєморозрахунків за період з 01.01.2013
року по 16.08.2013 року, згідно якого
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 3227,38 грн.

В порушення умов договору станом на
день звернення позивача з даним
позовом до суду відповідач не оплатив
вартість отриманого товару на суму 3227,38
грн.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 193
Господарського кодексу України (далі
ГКУ):

"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином."

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки матеріалами справи
підтверджується факт отримання
відповідачем від позивача товару на
суму 3227,38 грн., виходячи з
вищевикладених норм законодавства та
договору, у відповідача виникло
зобов'язання сплатити вартість
отриманого товару, яке він не виконав.

Отже, позивачем правомірно заявлено до
стягнення борг відповідача на суму 3227,38
грн.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у
разі несвоєчасної оплати вартості
товару покупець зобов'язаний сплатити
продавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочки.

На підставі п. 7.1 договору позивачем
нараховано та пред'явлено до стягнення
з відповідача 211,27 грн. пені за період
прострочки з 23.05.2013 року по 23.11.2013 року.

Відповідно до п. 7.4 договору у випадку
прострочки покупцем оплати вартості
товару більше ніж на 30 календарних
днів вважається, що покупець
необґрунтовано відмовився від оплати
товару та зобов'язаний сплатити на
користь продавця, крім установленої
договором пені /п. 7.1/, штраф за ухилення
від оплати у розмірі 30% від вартості
отриманого та не оплаченого в строк
товару.

На підставі п. 7.4 договору позивачем
нараховано та пред'явлено до стягнення
штраф за прострочення платежу в
розмірі 968,21 грн.

Для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності суд
повинен перевірити обґрунтованість і
правильність здійсненого позивачем
нарахування штрафних санкцій, річних
тощо, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Частина 1 ст. 216 ГК України передбачає,
що учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставі і в
порядку передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 230 ГК
України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ст. 343 ГК України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку
пені та штрафу, заявлених до стягнення
позивачем у позовній заяві, дійшов
висновку про правомірність їх
нарахування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що відповідач взяті на себе
зобов'язання по оплаті отриманого
товару своєчасно та в повному обсязі не
виконав, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю в сумі
4406,86 грн., з них 3227,38 грн. основного боргу
по оплати переданого товару на
підставі договору купівлі-продажу №5145
від 15.05.2013 року, 968,21 грн. штрафу та 211,27
грн. пені.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір
підлягає стягненню з відповідача в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
інформація про рахунок відсутня) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Савсервіс-Мова"
(юридична адреса: вул. Краснова, 27, м.
Київ; адреса для листування: вул.
Шевченка, 5, м. Чернігів,
ідентифікаційний код 30776789, р/р 260078536 в
ЧОД ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", МФО
353348) 3227,38 грн. боргу, 211,27 грн. пені, 968,21
грн. штрафу та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ж.В. Блохіна