ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р.
Справа № 911/2013/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

та до Приватного підприємства
«Альфа-Ком»

про стягнення 807719,30 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Грищенко О.М. (довіреність
б/н від 01.11.2013 р.)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: присутній - Василенко
А.В. (паспорт), (строк дії довіреності б/н
від 02.10.2013 р. закінчився)

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» (далі - відповідач-1)
та до Приватного підприємства
«Альфа-Ком» (далі - відповідач-2) про
стягнення 841146,08 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 22.07.2013 р. позовні
вимоги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ
«ПК Трейдсервісгруп» та до ПП
«Альфа-Ком» про стягнення 841146,08 грн. у
справі господарського суду Київської
області № 911/2013/13 були задоволені
частково.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.10.2013 р.
рішення господарського суду Київської
області від 22.07.2013 р. було змінено та
відмовлено в частині стягнення з
відповідачів 20000,00 грн. витрат на
послуги адвоката.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.12.2013 р. рішення
господарського суду Київської області
від 22.07.2013 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
22.10.2013 р. скасовано, а матеріали справи
направлено на новий розгляд до
господарського суду Київської області.

Як зазначено у постанові суду
касаційної інстанції, судами
попередніх інстанцій не було надано
оцінки положенням угоди про
добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 12.01.2011 р. у справі № 29/195-10-4795, якою
визначені обов'язки обох сторін за цією
угодою, в тій частині, яка стосується як
самого рішення суду, так і зобов'язань
по угоді поставки на умовах товарного
кредиту № ТК070410/11 від 07.04.2010 р., у зв'язку
з чим Вищий господарський суд України
зазначив, що під час нового розгляду
справи необхідно встановити усі
обставини, що входять до предмета
доведення такого позову, з'ясувати
дійсні правовідносини, які склались
між сторонами, та, виходячи з
установленого, застосувати ті норми
права, якими вони регулюються.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.12.2013 р. справу № 911/2013/13
було прийнято до провадження суддею
Бабкіною В.М., розгляд справи було
призначено на 08.01.2014 р.

Розгляд справи відкладався.

14.01.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» були подані пояснення №
13-2/01 від 13.01.2014 р., відповідно до яких
позивач зазначив наступне.

ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та ПП
«Альфа-Ком» уклали угоду про
добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 12.01.2011 р. у справі № 29/195-10-4795,
відповідно до якої сторони домовились,
що ПП «Альфа-Ком» надано можливість
добровільно частково виконати рішення
господарського суду Одеської області
від 12.01.2011 р., а саме - погасити
заборгованість, яка виникла внаслідок
невиконання ПП «Альфа-Ком» зобов'язань
за договором поставки на умовах
товарного кредиту № ТК070410/11 від 07.04.2010
р. Пунктом 2 угоди передбачено, що у разі
сплати ПП «Альфа-Ком» частини
заборгованості у розмірі 610000,00 грн. у
строк до 21.10.2011 р., ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» відмовляється від решти
боргу за рішенням в розмірі 360406,27 грн. в
порядку ст. 605 ЦК України та не матиме до
ПП «Альфа-Ком» жодних грошових вимог по
виконанню рішення господарського суду
Одеської області від 12.01.2011 р., а
заборгованість ПП «Альфа-Ком» перед
ТОВ «Корпорація «Агросинтез» за
договором поставки на умовах товарного
кредиту №ТК070410/11 від 07.04.2010 р. буде
вважаться такою, що погашена.

Позивач просить суд врахувати, що
загальна сума заборгованості станом на
27.10.2011 р. ПП «Альфа-Ком» перед ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» згідно
рішення господарського суду Одеської
області у справі № 29/195-10-4795 від 12.01.2011 р.,
у тому числі й заборгованість згідно
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК070410/11 від 07.04.2010 р. в розмірі
407167,19 грн., складала 970406,27 грн. Отже, саме
суму заборгованості у розмірі 970406,27
грн. ПП «Альфа-Ком» зобов'язане
сплатити (виконати зобов'язання) на
користь ТОВ «Корпорація «Агросинтез».

Також позивач наголошував, що при
виконанні ПП «Альфа-Ком» частинами (без
досягнення домовленостей та у
загальному порядку, передбаченому
законом) зобов'язання щодо погашення
боргу згідно рішення господарського
суду Одеської області у справі №
29/195-10-4795 від 12.01.2011 р., останнє мало б
зараховуватись ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» відповідно до статті 534 ЦК
України. На переконання позивача, сума
в розмірі 610000,00 грн., яку ПП «Альфа-Ком»
спроможне було сплатити станом на
19.10.2011 р., мала б бути зарахована ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» на
відшкодування витрат, пов'язаних з
одержанням виконання (судові витрати)
та погашення інших можливих нарахувань
згідно договору (пеня, штраф, тощо), і
лише залишок суми - на погашення
основного боргу, у зв'язку з чим залишок
боргу на дату перерахування коштів
(19.10.2011 р.) становив 360406,27 грн.

Також позивач зазначив, що
застереженням щодо можливого
існування невиконаного ПП «Альфа-Ком»
основного зобов'язання згідно договору
поставки є пункт 2 угоди про
добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області у
справі № 29/195-10-4795 від 12.01.2011 р.,
відповідно до якого у випадку
надходження коштів до 21.10.2012 р. саме
заборгованість ПП «Альфа-Ком» перед
ТОВ «Корпорація «Агросинтез» за
договором поставки на умовах товарного
кредиту буде вважатись погашеною.

Згідно укладеної з ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» угоди № 15-11/12-54 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК
України) від 15.11.2012 р., ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» отримало право вимагати
від ПП «Альфа-Ком» сплати пені,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами та інфляційних
витрат згідно договору поставки на
умовах товарного кредиту № ТК070410/11 від
07.04.2010 р. за період з 28.10.2010 р. (наступного
дня після звернення до господарського
суду Одеської області та нарахування
щодо подальших прострочених днів не
були враховані судом при винесені
рішення) по дату повного та фактичного
погашення заборгованості згідно
договору поставки, у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору поставки
на умовах товарного кредиту № ТК070410/11
від 07.04.2010 р.

Водночас, на переконання позивача,
відповідно до угоди від 19.10.2011 р. про
добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 12.01.2011 р. у справі № 29/195-10-4795, сторони
погодили виключно погашення боргу за
рішенням суду у справі № 29/195-10-4795 та
відсутність будь-яких претензій і
вимог саме за рішенням господарського
суду Одеської області. При цьому, на
думку позивача, угода від 19.10.2011 р. про
добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області,
яка укладена сторонами судового спору
у справі № 29/195-10-4795 та визначає порядок
виконання рішення суду після набрання
ним законної сили, має бути
затвердженою господарським судом
Одеської області у справі № 29/195-10-4795,
оскільки саме мирова угода є
двостороннім волевиявленням,
спрямованим на врегулювання спору
шляхом взаємних поступок.

Як зазначив позивач, оскільки угода від
19.10.2011 р. про добровільне виконання
рішення господарського суду Одеської
області у справі № 29/195-10-4795 від 12.01.2011 р.
не була затверджена господарським
судом Одеської області у вказаній
справі, то у провадженні даної справи №
911/2013/13 слід враховувати лише наявність
та незаперечність зі сторони ПП
«Альфа-Ком» факту погашення боргу
19.10.2011 р. згідно платіжного доручення №
304.

14.01.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було подано заяву № 11-2/01
від 11.01.2014 р. про зменшення розміру
позовних вимог, відповідно до якої
позивач просить суд солідарно стягнути
з відповідачів 10000,00 грн. пені, 20000,00 грн.
витрат на адвокатські послуги, судовий
збір, а також стягнути з ПП «Альфа-Ком»
51381,84 грн. пені, 722721,76 грн. відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
23615,70 грн. інфляційних втрат. Зі змісту
вказаної заяви вбачається, що
зменшення розміру заявлених позовних
вимог пов'язане зі скороченням періоду
нарахування штрафних санкцій,
відсотків та інфляційних втрат, а саме -
по 18.10.2011 р., до моменту погашення
заборгованості.

23.01.2014 р. відповідачем-2 було подано до
господарського суду заперечення б/н
від 22.01.2014 р. на позовну заяву ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС», за змістом яких
ПП «Альфа-Ком» просило відкласти
розгляд справи.

03.02.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» було подано відзив на
позов б/н, б/д (вх. № 1771/14 від 03.02.2014 р.),
відповідно до якого відповідач-1 визнає
позовні вимоги ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС», які стосуються ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп», проте не може їх
задовольнити у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем, а також просить
суд розглянути дану справу без участі
представника відповідача-1.

06.02.2014 р. до господарського суду
Київської області ПП «Альфа-Ком» були
подані заперечення б/н від 22.01.2014 р. на
позовну заяву ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС», за змістом яких
відповідач-2 проти позову заперечує та
просить залишити його без задоволення
з огляду на те, що між ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» та ПП «Альфа-Ком» 19.10.2011 р.
було укладено угоду про добровільне
виконання рішення господарського суду
Одеської області від 12.01.2011 р. у справі
№ 29/195-10-4795, відповідно до якої сторони
домовились, що ПП «Альфа-Ком» надається
можливість добровільно частково
виконати рішення господарського суду
Одеської області від 12.01.2011 р., а саме -
погасити заборгованість, яка виникла
внаслідок невиконання ПП «Альфа-Ком»
зобов'язань за договором поставки на
умовах товарного кредиту № ТК070410/11 від
07.04.2010 р. Пунктом цієї 2 угоди
передбачено, що у разі сплати ПП
«Альфа-Ком» частини заборгованості у
розмірі 610000,00 грн. у строк до 21.10.2011 р.,
ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
відмовляється від решти боргу за
рішенням в розмірі 360406,27 грн. в порядку
ст. 605 ЦК України та не матиме до ПП
«Альфа-Ком» жодних грошових вимог по
виконанню рішення господарського суду
Одеської області від 12.01.2011 р., а
заборгованість ПП «Альфа-Ком» перед
ТОВ «Корпорація «Агросинтез» за
договором поставки на умовах товарного
кредиту №ТК070410/11 від 07.04.2010 р. буде
вважатися такою, що погашена.

Крім того, відповідач-2 наголошував, що
ТОВ «Корпорація «Агросинтез» було
направлено ПП «Альфа-Ком» гарантійний
лист № 358/11-юр від 11.10.2011 р., відповідно
до якого ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
гарантувало ПП «Альфа-Ком» повернення
з примусового виконання наказу
господарського суду Одеської області
від 28.01.2011 р. у справі № 29/195-10-4795 та
відсутність жодних грошових вимог з
виконання рішення господарського суду
Одеської області у справі № 29/195-10-4795
від 12.01.2011 р., а також гарантувало
вважати погашеними зобов'язання, якщо
ПП «Альфа-Ком» у строк до 20.10.2011 р.
перерахує на рахунок ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» 610000,00 грн.

На переконання відповідача-2, ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» відмовилось
від свого права вимагати від ПП
«Альфа-Ком» стягнення будь-яких
штрафних санкцій за договором поставки
на умовах товарного кредиту № ТК070410/11
від 07.04.2010 р., у зв'язку з чим, на момент
укладення між ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» та ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» угоди про заміну кредитора
у зобов'язанні, право вимоги за
договором поставки на умовах товарного
кредиту № ТК070410/11 від 07.04.2010 р., що
передавалося позивачеві, було
відсутнім.

У судовому засіданні 25.02.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

встановив:

17.04.2010 р. між ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» (постачальник) та ПП
«Альфа-Ком» (покупець) був укладений
договір поставки на умовах товарного
кредиту № ТК070410/11 (далі - договір
поставки), відповідно до п. 1.1 якого
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність покупця
насіннєвий матеріал та хімічні засоби
рослин, а покупець зобов'язується
прийняти товар, сплатити проценти за
користування товарним кредитом та ціну
товару відповідно до умов договору.

У зв'язку із неналежним виконанням ПП
«Альфа-Ком» зобов'язання щодо оплати
вартості отриманого товару згідно
договору поставки ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» 27.10.2010 р. звернулось до
господарського суду Одеської області
із позовною заявою про стягнення з ПП
«Альфа-Ком» суми заборгованості та
штрафних санкцій за період з 11.06.2010 р. по
27.10.2010 р. згідно вказаного договору.

Рішенням господарського суду Одеської
області у справі № 29/195-10-4795 від 12.01.2011 р.
позов ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
було задоволено.

Відповідно до листа ПП «Альфа-Ком» № 56
від 15.04.2013 р., зобов'язання останнього
перед ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
щодо оплати вартості отриманого товару
згідно договору поставки було виконано
підприємством у жовтні 2011 року.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює
особливості продажу товару в кредит.
Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Товар продається в кредит за
цінами, що діють на день продажу. Зміна
ціни на товар, проданий в кредит, не є
підставою для проведення перерахунку,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як зазначено у позові, у ТОВ
«Корпорація Агросинтез» виникло право
вимоги щодо нарахування пені,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами та інфляційних
витрат згідно договору поставки на
умовах товарного кредиту № ТК070410/11 від
07.04.2010 р. за період із 28.10.2010 р.
(наступного дня після звернення до
суду, з якого нарахування щодо
подальших прострочених днів не були
враховані судом при винесені рішення)
до 30.10.2011 р. (дата погашення
заборгованості згідно договору
поставки), тобто за період, який не було
охоплено судовим рішенням по дату
повного виконання зобов'язання.

У подальшому, позивач подав до
господарського суду Київської області
заяву № 11-2/01 від 11.01.2014 р. про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої зменшення розміру заявлених до
стягнення позовних вимог пов'язане зі
скороченням періоду нарахування
штрафних санкцій, відсотків та
інфляційних втрат, а саме - по 18.10.2011 р. -
уточнену дату фактичного погашення ПП
«Альфа-Ком» заборгованості за
договором поставки.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу у разі, якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Згідно з пп. 8.2.3 п. 8.2 договору поставки,
за прострочення (порушення) строків
виконання грошових зобов'язань
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі 0,05 % від простроченої суми
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення, а у разі, якщо
прострочення складає понад 30
календарних днів покупець додатково
сплачує постачальнику штраф у розмірі
30% від вартості договору за кожен факт
порушення терміну платежу.

При цьому сторони домовилися, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань за цим договором
здійснюється до моменту їх виконання, а
строк позовної давності по цих вимогах
складає три роки (п. 8.6 договору).

За розрахунком позивача, сума пені
складає 61381,84 грн. за період з 28.10.2010 р. до
18.10.2011 р. на суму 407167,19 грн.

Окрім того, згідно з ч. 5 ст. 694
Цивільного кодексу України, якщо
покупець прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.5 договору передбачено, що
згідно з ч. 3 ст. 692, ст.ст. 694, 536 ЦК
України, сторони домовились, що у разі
прострочення сплати будь-якого платежу
покупець сплачує постачальнику
проценти за користування чужими
грошовими коштами від простроченої
суми за весь час прострочення, сума
яких розраховується наступним чином:
СП=(СПП*0,5*Д)/100, де СП - сума процентів, що
підлягає сплаті покупцем
постачальнику, СПП - сума простроченого
платежу, Д - кількість календарних днів
прострочення платежу.

Згідно наданого позивачем розрахунку,
сума відсотків за користування чужими
грошовими коштами складає 722721,76 грн. за
період з 28.10.2010 р. до 18.10.2011 р. на суму
407167,19 грн.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розмір нарахованих позивачем
інфляційних втрат становить 23615,70 грн.
за період з жовтня 2010 року до жовтня 2011
року на суму боргу 407167,19 грн.

Таким чином, у даній справі до
стягнення за договором поставки на
умовах товарного кредиту № ТК070410/11 від
07.04.2010 р. заявлено (з урахуванням заяви
про зменшення розміру позовних вимог)
61381,84 грн. пені, 722721,76 грн. відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
23615,70 грн. інфляційних втрат, а також
20000,00 грн. витрат на адвокатські послуги
та судовий збір.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
передбачено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги є правочином
(договором), на підставі якого старий
кредитор передає свої права новому
кредитору, а новий кредитор приймає ці
права і зобов'язується або не
зобов'язується їх оплатити.

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу
України правочин щодо заміни кредитора
у зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

При цьому заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Як слідує з матеріалів справи, 15.11.2012 р.
між ТОВ «Корпорація Агросинтез» та ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» було укладено
угоду № 15-11/12-40 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України),
розділом 1 якої встановлено, що
первісний кредитор (ТОВ «Корпорація
Агросинтез») відступає новому
кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»)
право вимоги виконання ПП «Альфа-Ком»
зобов'язання щодо сплати розміру пені,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами та інфляційних
витрат, набуте ТОВ «Корпорація
Агросинтез» на підставі договору
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК070410/11 від 07.04.2010 р., у зв'язку з
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням ПП «Альфа-Ком» грошового
зобов'язання згідно договору поставки.

За угодою № 15-11/12-40 про заміну кредитора
у зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України)
від 15.11.2012 р. позивач одержує право
замість ТОВ «Корпорація Агросинтез»
вимагати від відповідача-2 сплати
грошової суми в розмірі, визначеному в
п. 2.1 цієї угоди.

На виконання умов п. 4.1 даної угоди, ТОВ
«Корпорація Агросинтез» було передано
позивачу перелік документів, що
підтверджують права вимоги виконання
відповідачем-2 обумовленого
зобов'язання.

У відповідності з п. 4.3 угоди, ТОВ
«Корпорація Агросинтез» повідомило ПП
«Альфа-Ком» про заміну кредитора у
зобов'язанні, про що свідчить
повідомлення, направлене 06.04.2013 р. на
адресу відповідача-2.

За умовами додаткової угоди № 1 від
22.04.2013 р. до угоди про заміну кредитора,
новим кредитором від ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» було отримано право
вимагати від ПП «Альфа-Ком» сплати
грошової суми в розмірі 841146,08 грн.

Таким чином, звернення ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» до суду з позовом у даній
справі № 911/2013/13 ґрунтується на тому, що
товариству було передано ТОВ
«Корпорація Агросинтез» наведені вище
вимоги до ПП «Альфа-Ком» у
відповідності до приписів ст. 514 ЦК
України.

Також у позові йдеться про те, що з
метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою № 15-11/12-40 про
заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 р., між
ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» (кредитор) та
ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель)
21.12.2012 р. було укладено договір поруки №
21-12-2012-8, за умовами п. 1.1 якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку ПП
«Альфа-Ком» щодо виконання грошового
зобов'язання зі сплати пені у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору поставки
та угоди, передбаченої ст. 2 цього
договору (далі - основний договір).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, під
основним договором у цьому договорі
розуміють угоду № 15-11/12-40 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК
України) від 15.11.2012 р., укладену згідно
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК070410/11 від 07.04.2010 р.

У розділах 3 та 4 договору поруки
поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності поручителя та
розмір поруки, яка обмежується сплатою
розміру пені у сумі 10000,00 грн.

Пунктом 4.1 договору поруки передбачено,
що у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) боржником
обов'язку за основною угодою, кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором.

Згідно з приписами ст. 554 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Особи, які спільно дали
поруку, відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Відповідно до змісту ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Враховуючи, що ані відповідач-2 у
повному обсязі, ані відповідач-1 у сумі
10000,00 грн. не сплатили ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» заборгованість, що виникла
за угодою № 15-11/12-40 про заміну кредитора
у зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України)
від 15.11.2012 р., укладеною згідно договору
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК070410/11 від 07.04.2010 р., позивач і
звернувся до господарського суду з
даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, наявні у
справі докази та пояснення сторін, суд
дійшов висновку щодо відсутності
підстав для задоволення вимог ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» у даній справі з
огляду на таке.

У матеріалах справи наявна угода про
добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 12.01.2011 р. у справі № 29/195-10-4795,
укладена 19.10.2011 р. ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» та ПП «Альфа-Ком»,
відповідно до пункту 1 якої сторони
домовились, що ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» надає ПП «Альфа-Ком»
можливість добровільно частково
виконати рішення господарського суду
Одеської області від 12.01.2011 р., що
набрало законної сили, а саме: погасити
заборгованість, яка виникла внаслідок
невиконання ПП «Альфа-Ком» зобов'язань
за договором поставки на умовах
товарного кредиту № ТК070410/11 від 07.04.2010
р., яка на дату підписання цієї угоди
становить 970406,27 грн.

При цьому пунктом 2 угоди передбачено,
що у разі сплати ПП «Альфа-Ком» частини
заборгованості у розмірі 610000,00 грн. у
строк до 21.10.2011 р., ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» відмовляється від решти
боргу за рішенням в розмірі 360406,27 грн. в
порядку ст. 605 ЦК України та не матиме до
ПП «Альфа-Ком» жодних грошових вимог по
виконанню рішення господарського суду
Одеської області від 12.01.2011 р., а
заборгованість ПП «Альфа-Ком» перед
ТОВ «Корпорація «Агросинтез» за
договором поставки на умовах товарного
кредиту № ТК070410/11 від 07.04.2010 р. буде
вважатися такою, що погашена.

Крім того, ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» було направлено ПП
«Альфа-Ком» гарантійний лист № 358/11-юр
від 11.10.2011 р., відповідно до якого ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» гарантувало
ПП «Альфа-Ком» повернення з
примусового виконання наказу
господарського суду Одеської області
від 28.01.2011 р. у справі № 29/195-10-4795 та
відсутність жодних грошових вимог щодо
виконання рішення господарського суду
Одеської області у справі № 29/195-10-4795
від 12.01.2011 р., а також зазначило про те,
що зобов'язання підприємства будуть
вважатися погашеними, якщо ПП
«Альфа-Ком» у строк до 20.10.2011 р.
перерахує на рахунок ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» 610000,00 грн.

До матеріалів справи долучено копію
платіжного доручення № 304 від 19.10.2011 р.
на суму 610000,00 грн., з якої вбачається, що
19.10.2011 р. відповідач-2 перерахував на
користь ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
зазначену суму коштів.

Наведені обставини сторонами не
заперечуються.

Таким чином, ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» відмовилось від свого
права вимагати від ПП «Альфа-Ком»
стягнення будь-яких сум, у тому числі -
штрафних санкцій, за договором
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК070410/11 від 07.04.2010 р., що підтверджується
гарантійним листом № 358/11-юр від 11.10.2011
р. та угодою від 19.10.2011 р. про
добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області у
справі № 29/195-10-4795 від 12.01.2011 р.

Поряд з цим слід зазначити, що
відповідно п. 1.2 угоди про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги) № 15-11/12-40 від 15.11.2012 р., за
цією угодою новий кредитор одержує
право замість первісного кредитора
вимагати від ПП «Альфа-Ком» сплати
грошової суми в розмірі, визначеному в
п. 2.1 цієї угоди.

У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 угоди про
заміну кредитора у зобов'язанні (в
редакції додаткової угоди № 1 від 22.04.2013
р.), вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 841146,08 грн. Первісний кредитор
повідомляє, а новий кредитор погоджує,
що сума, вказана у п. 2.1, яка
відступається згідно договору
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК-070410/11 від 07.04.2010 р., є загальною сумою
(розміром) пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами
та інфляційних втрат, які нараховані за
період з 28.10.2010 року по 30 жовтня 2011 року
відповідно до умов чинного
законодавства.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Тобто, до нового кредитора (ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС») право вимоги
переходить виключно в тому обсязі, в
якому воно існує у первісного
кредитора (ТОВ «Корпорація
«Агросинтез») на момент відступлення.

Між тим, станом на 15.11.2012 р. (дату
укладання угоди № 15-11/12-40 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги) у ПП «Альфа-Ком» не
існувало зобов'язань перед ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» за договором
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК-070410/11 від 07.04.2010 р.

Відповідно, станом на 15.11.2012 р. (дату
укладання угоди № 15-11/12-40 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги) у ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» було відсутнім право
вимоги за вказаним договором поставки,
оскільки, як зазначалося вище, ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» по факту
здійснення ПП «Альфа-Ком» у строк до
21.10.2011 року сплати суми 610000,00 грн.
основного боргу, відмовилось від свого
права вимагати від ПП «Альфа-Ком»
стягнення будь-яких штрафних санкцій
за договором поставки на умовах
товарного кредиту № ТК070410/11 від 07.04.2010
р., відмовилось від стягнення решти
боргу за договором поставки в порядку
ст. 605 ЦК України та зазначило про те, що
не матиме до ПП «Альфа-Ком» жодних
грошових вимог, що підтверджується
згадуваними вище гарантійним листом №
358/11-юр від 11.10.2011 р. та угодою від 19.10.2011
р. про добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області у
справі № 29/195-10-4795 від 12.01.2011 р.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 604
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін.

Зокрема, зобов'язання припиняється
внаслідок звільнення (прощення боргу)
кредитором боржника від його
обов'язків, якщо це не порушує прав
третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605
ЦК України).

При цьому під припиненням зобов'язання
розуміють припинення правового зв'язку
між його сторонами, звільнення їх від
прав та обов'язків, що становлять зміст
зобов'язання. Тобто кредитор втрачає
право вимагати від боржника виконання
передбачених у зобов'язанні дій, а
боржник звільняється від обов'язку
виконувати такі дії під загрозою
застосування до нього мір
відповідальності.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо відсутності у ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» прав, які відступалися
ним на користь ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» за угодою про заміну
кредитора у зобов'язанні, на момент
здійснення такого відступлення, і які,
відповідно, не могли бути отримані ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС».

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок доказування визначається
предметом спору. За загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З матеріалів справи слідує, що
позивачем належними та допустимими
доказами, в розумінні приписів ст.ст.
32-34 ГПК України, не доведено наявності
передбачених чинним законодавством
підстав для задоволення позовних вимог
у даній справі.

При цьому судом відхиляються посилання
позивача на те, що угода про
добровільне виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 12.01.2011 р. у справі № 29/195-10-4795,
укладена 19.10.2011 р. між ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» та ПП «Альфа-Ком»,
підлягала затвердженню господарським
судом Одеської області, оскільки
зазначена угода не була подана
сторонами до суду в порядку,
передбаченому приписами
Господарського процесуального кодексу
України для мирової угоди у
господарській справі, і відтак не може
вважатися мировою угодою у справі №
29/195-10-4795.

Також недоречним є посилання позивача
на те, що при виконанні ПП «Альфа-Ком»
частинами (без досягнення
домовленостей та у загальному порядку,
передбаченому законом) зобов'язання
щодо погашення боргу згідно рішення
господарського суду Одеської області у
справі № 29/195-10-4795 від 12.01.2011 р., сплачені
кошти мали б зараховуватись ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» відповідно
до статті 534 ЦК України, а саме - сума в
розмірі 610000,00 грн., яку ПП «Альфа-Ком»
спроможне було сплатити станом на
19.10.2011 р., мала б бути зарахована ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» на
відшкодування витрат, пов'язаних з
одержанням виконання (судові витрати),
та погашення інших можливих нарахувань
згідно договору (пеня, штраф, тощо), і
лише залишок суми міг бути спрямований
на погашення основного боргу, у зв'язку
з чим залишок боргу, на думку позивача,
на дату перерахування коштів (19.10.2011 р.)
становив 360406,27 грн.

Статтею 534 Цивільного кодексу України
передбачено черговість погашення
вимог кредитора за грошовим
зобов'язанням. Так, у разі
недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором: 1) у першу чергу
відшкодовуються витрати кредитора,
пов'язані з одержанням виконання; 2) у
другу чергу сплачуються проценти і
неустойка; 3) у третю чергу сплачується
основна сума боргу.

Однак, як було встановлено вище, у
даному випадку первісним кредитором і
боржником було укладено угоду про
часткове прощення боргу та припинення
зобов'язання (ст.ст. 604, 605 ЦК України).

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» у даній справі є
недоведеними та необґрунтованими, у
зв'язку з чим підлягають залишенню без
задоволення у повному обсязі.

Судові витрати згідно приписів ст.ст. 44,
49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Повне рішення підписане 03.03.2014 р.

Суддя
Бабкіна В.М.