м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Демертзідіса Андреаса
до 1) Гундуваса Константіноса
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
про розірвання договору та скасування
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: не з'явились
від відповідача: Хасін І.Б.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Демертзідіс Андреас звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Гундуваса Константіноса про
розірвання договору купівлі-продажу
частки у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» від 25.07.2011 р. та скасування п.п. 1.5.2. п.
1.5. ст. 1 статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко», державну реєстрацію яких
проведено 21.06.2012 р. державним
реєстратором Печерської районної в
місті Києві державної адміністрації.
Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням Гундувасом
Константіносом своїх обов'язків щодо
Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» стосовно активної співпраці задля
створення добробуту, робочих місць та
забезпечення фінансової стабільності
товариства, як передбачено спірним
договором, що могло сприяти погіршенню
ділової репутації товариства та - як
наслідок доведення до тяжкого
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.12.2014 р. порушено провадження
розгляду даної справи іншим
відповідачем - Товариство з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко», призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 27.01.2014 р. за
участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У процесі провадження у справі
Гундувас Константінос подав заяву про
припинення провадження у даній справі
на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, яке обґрунтовує відсутністю в
законодавстві норми, яка передбачає
можливість скасування статуту
господарського товариства.
Також відповідач 1 зазначає, що
позивачем не сплачено судовий збір за
позовну вимогу про скасування статуту
та не наведено жодних підстав для
визнання статуту Товариство з
обмеженою відповідальністю «С.П.Е.К.
Інтернешнл Ко» недійсним повністю чи в
Розглянувши вищевказану заяву
Гундуваса Константіноса,
проаналізувавши положення чинного
господарського процесуального
законодавства України, суд відмовив у
її задоволенні з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, зокрема, якщо
відсутній предмет спору.
Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору у випадку
припинення існування предмета спору
(наприклад, сплата суми боргу, знищення
спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми господарського
процесуального кодексу України
можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи.
В той же час, обставини, якими
відповідач 1 обґрунтовує свою заяву не
тягнуть наслідком припинення
провадження у справі на підставі п. 1-1 ч.
1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України, а відтак - суд вважає
заяву Гундуваса Константіноса про
припинення провадження
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.
Крім того, Гундувас Константінос подав
відзив на позовну заяву, у якому проти
позову заперечив, мотивуючи свої
заперечення тим, що метою позову
Демертзідіса Андреаса є намагання
останнього незаконно виключити
відповідача 1 зі складу учасників
Товариство з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» без виплати дивідендів, в той час як
доказів існування обставин, визначених
ст. 651 Цивільного кодексу України
необхідних для розірвання договору,
позивачем суду не надано.
27.01.2014 р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» надійшла заява про визнання позову,
в якій відповідач 2 просить
задовольнити позов Демертзідіса
Андреаса повністю та скасувати п.п. 1.5.2.
п. 1.5. ст. 1 статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю «С.П.Е.К.
Інтернешнл Ко», державну реєстрацію
яких проведено 21.06.2012 р. державним
реєстратором Печерської районної в
місті Києві державної адміністрації.
29.01.2014 р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
надійшли додаткові пояснення Гундувас
Константіноса, підписані
представником останнього - адвокатом
Хасіним І.Б.. у яких останній зазначає
про необхідність повідомлення
Гундуваса Константіноса про його
участь у даній справі за адресою його
проживання у Греції в порядку,
визначеному Гаазькою конвенцією про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних та
комерційних справах від 15.11.1965 р. та
Закону України «Про приєднання України
до конвенції про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах».
З приводу наведеного, суд вважає за
необхідне наголосити, що за приписами
ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України повне рішення та
ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.
Тож, приймаючи до уваги, що у судових
засіданнях був присутній повноважний
представник Гундуваса Константіноса,
процесуальні документи останньому
засобами поштового зв?язку не
В той же час, Гундувас Константінос (в
тому числі його представник) не
позбавлений можливості відповідно до
ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України отримати відповідні
процесуальні документи безпосередньо
у суді, звернувшись попередньо із
письмовою заявою в порядку ст. 87
Господарського процесуального кодексу
При цьому, суд відзначає, що відповідно
до Конвенції про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах від
15.11.1965 р. якщо документ має бути
вручений відповідно до цієї конвенції,
то центральний орган може вимагати, щоб
документ був складений або
перекладений офіційною мовою або
однією з офіційних мов запитуваної
Крім того, відповідно до роз'яснення
від 31.05.2002 р. № 04-5/608 Президії Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики розгляду справ за
участю іноземних підприємств і
організацій» витрати, пов'язані з
перекладом відповідних документів, а
також з оплатою за вручення їх за
кордоном згідно з цією конвенцією, під
час судового розгляду має нести
заінтересована сторона. Після
закінчення розгляду справи такі
витрати розподіляються господарським
судом на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
Господарського процесуального кодексу
Між тим, суд звертає увагу, що позивач,
яким фактично є заінтересована
сторона, є нерезидентом, що фактично
унеможливлює виконання вищевказаних
17.02.2014 р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Демертзідіса Андреаса надійшла заява
про залишення позову без розгляду на
підставі ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України, яку
позивач обґрунтовує наявністю у нього
процесуального права на відкликання
позову, що відповідає засадам
судочинства відповідно до ст. 129
Конституції України, зокрема,
змагальності сторін та свободи в
доведенні своїх процесуальних позицій,
Відповідно до ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позовну заяву підписано
особою, яка не має права підписувати її,
або особою, посадове становище якої не
вказано; у провадженні господарського
суду або іншого органу, який діє в межах
своєї компетенції, є справа з
господарського спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав; позивач не звертався до
установи банку за одержанням з
відповідача заборгованості, коли вона
відповідно до законодавства мала бути
одержана через банк; позивач без
поважних причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору; громадянин відмовився
від позову, який було подано у його
інтересах прокурором.
Тобто, господарським процесуальним
законодавством України визначено
виключений перелік підстав для
залишення позову без розгляду в
порядку наведеної норми, однак
позивачем не наведено, а судом не
встановлено відповідних обставин, що є
підставою для застосування ст. 81
Господарського процесуального кодексу
В той же час, до переліку процесуальних
прав позивача, закріпленого нормами
Господарського процесуального кодексу
України не віднесено можливість
При цьому, суд звертає увагу, що позивач
не відмовився від позову в порядку п. 4
ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.
З огляду на вищенаведене, суд відмовляє
Демертзідісу Андреасу у задоволенні
заяви про залишення позову без
У даному судовому засіданні
представник відповідача 1 заперечив
проти позову з підстав, викладених у
письмовому відзиві на позовну заяву.
Представники позивача та відповідача 2
на виклик суду не з'явились, про поважні
причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 17.02.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача 1, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2011 р. між Демертзідісом Андреасом та
Гундувасом Константіносом укладено
договір купівлі продажу, за умовами
якого позивач зобов?язався передати
частину належної йому частки
(корпоративні права) у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко», а відповідач 1 - прийняти та
сплатити її вартість.

Відповідно до п. 1.4. договору на момент
його укладення позивачу належить
частка у розмірі 100 % статутного
капіталу Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко», яка відповідає вкладу позивача до
статутного капіталу товариства у
розмірі 4 000, 00 грн.

Відповідно до п. 1.5. договору
відповідачу 1 переходить частка у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «С.П.Е.К.
Інтернешнл Ко», що становить 50 %, яка
відповідає вкладу позивача до
статутного капіталу товариства в
розмірі 2 000. 00 грн.

Пунктом 1.7. договору передбачено, що при
передачі частки (корпоративних прав) до
відповідач 1 переходять всі права та
обов?язки позивача, що випливають з
його участі у товаристві, у тому числі
право на участь у розподілі прибутку
товариства та одержання його частини.

Згідно з п. 2.1. договору право власності
на частку (корпоративні права)
Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» переходить до відповідача 1 після
державної реєстрації нової редакції
статуту товариства, за якою Гундувас
Константінос визначається як учасник
Гундувасом Константіносом та власник
частки у статутному капіталі, що
становить 50 %.

У відповідності до п. 4.1. договору
продаж частки здійснюється за ціною у
розмірі 2 000, 00 грн.

Договір, відповідно до п. 5.1., набуває
чинності з моменту його підписання
сторонами та діє до повного виконання
сторонами своїх зобов?язань або його
розірвання.

21.06.2012 р. Печерською районною в місті
Києві державною адміністрацією
проведено державну реєстрацію нової
редакції статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю «С.П.Е.К.
Інтернешнл Ко», у якому зазначається,
що учасниками товариства є громадяни
Греції - Демертзідіс Андреас та
Гундувас Константінос.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що будучи учасником
Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко», корпоративні права якого набуті
Гундувасом Константіносом за
договором купівлі-продажу частки у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «С.П.Е.К.
Інтернешнл Ко» від 25.07.2011 р., відповідач
1 зобов?язаний дотримуватись принципів
корпоративного управління задля
максималізації добробуту та виконання
всіх необхідних дій, спрямованих на
досягнення мети товариства, в той час
як відповідачем 1 вищевказані обов?язки
не виконуються, що, на думку позивача,
свідчить про істотне порушення
Гундувасом Константіносом умов
вищевказаного договору
купівлі-продажу та є підставою для
розірвання відповідно до ст. 651
Цивільного кодексу України.

Нормативно обґрунтовуючи заявлені
вимоги, позивач посилається на норми
ст.ст. 526, 629, 651 Цивільного кодексу
України, які передбачають
обов?язковість виконання договірних
зобов?язань та наслідки у разі їх
невиконання.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі,
зокрема, справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

З метою забезпечення правильного та
однакового застосування судами
законодавства, яке регулює
корпоративні відносини Пленум
Верховного Суду України надав
роз'яснення у формі постанови «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів» від 24.10.2008 р. № 13
у п. 2 якої зазначається, що при
визначенні підвідомчості (підсудності)
справ цієї категорії судам необхідно
керуватися поняттям корпоративних
прав, визначеним частиною першою
статті 167 Господарського кодексу
України, згідно з якою корпоративними є
права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Відповідно до п. 7 постанови Пленум
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами корпоративних спорів»
від 24.10.2008 р. № 13 у зв'язку з відсутністю
в законодавстві норм про спеціальну
підвідомчість (підсудність) спорів,
пов'язаних з емісією цінних паперів,
розміщенням акцій чи їх обігом, а також
часток у статутному (складеному)
капіталі товариства, що виникають між
акціонерами (учасниками)
господарського товариства та
товариством (крім передбачених п. 4 ч. 1
ст. 12 Господарського процесуального
кодексу України), такі позови повинні
приймати господарські суди за
правилами ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України, тобто
з урахуванням суб'єктного складу
учасників спору.

Пунктом 51 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами корпоративних спорів» від 24.10.2008
р. № 13 встановлено, що законом не
передбачено право акціонера (учасника)
господарського товариства звертатися
до суду за захистом прав чи
охоронюваних законом інтересів
товариства поза відносинами
представництва. На цій підставі
господарським судам належить
відмовляти акціонерам (учасникам)
господарського товариства в
задоволенні позову про укладення,
зміну, розірвання чи визнання
недійсними договорів та інших
правочинів, вчинених господарським
товариством. Спори цієї категорії є
підвідомчими (підсудними)
господарським судам незалежно від їх
суб'єктного складу на підставі п. 4 ч. 1
ст. 12 Господарського процесуального
кодексу України, якщо акціонер
(учасник) господарського товариства
обґрунтовує відповідні позовні вимоги
порушенням його корпоративних прав.

За приписами ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.
Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами корпоративних спорів» від 24.10.2008
р. № 13 визначено, що у разі якщо
суб'єктний склад осіб, які беруть
участь у справі, або предмет позову не
відповідають визначеним п. 4 ч. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України справам, що виникають із
корпоративних відносин, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України господарським судам
підвідомчі спори щодо захисту
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів
підприємств, установ, організацій,
інших юридичних осіб (у тому числі
іноземних), громадян, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи.

Виходячи зі змісту наведених позивачем
обґрунтувань, судом встановлено, що
Демертзідіс Андреас не обґрунтовує
заявлені позовні вимоги порушенням
його корпоративних прав, що випливають
із участі у Товаристві з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко», а посилається на істотне порушення
Гундувасом Константіносом умов
договору купівлі-продажу частки у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «С.П.Е.К.
Інтернешнл Ко» від 25.07.2011 р.

Тож, з вищенаведеного вбачається, що
заявлена позивачем вимога про
розірвання договору купівлі-продажу
частки у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» від 25.07.2011 р. не містить ознак
корпоративного спору в розумінні п. 4
ст. 12 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки спір між
сторонами не виник внаслідок відносин,
що пов'язані зі створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
товариства, а внаслідок суб'єктивного
уявлення позивача про порушення
відповідачем 1 договору
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» від 25.07.2011 р. та, при цьому,
суб'єктний склад сторін у даній справі
не відповідає вимогам ст. 21
Господарського процесуального кодексу
України, суд дійшов висновку, що такий
спір має вирішуватись за правилами
цивільного процесуального
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню у господарських
судах України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з
огляду на висновок суду щодо
непідвідомчості спору господарським
судам, суд дійшов висновку про
припинення провадження у даній справі
в частині вимог про розірвання
договору купівлі-продажу частки у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «С.П.Е.К.
Інтернешнл Ко» від 25.07.2011 р. на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Що ж до заявлених позивачем вимог про
скасування п.п. 1.5.2. п. 1.5. ст. 1 статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко», державну реєстрацію яких
проведено 21.06.2012 р. державним
реєстратором Печерської районної в
місті Києві державної адміністрації,
суд відзначає, що відповідно до п. 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
корпоративних спорів» від 24.10.2008 р. № 13
судам при вирішенні корпоративних
спорів необхідно звернути увагу на
неможливість застосування таких
способів захисту прав та законних
інтересів осіб, не передбачених чинним
законодавством, зокрема статтею 16
Цивільного кодексу України та статтею
20 Господарського кодексу України та не
випливають із положень законодавства.
У зв'язку з цим не підлягають
задоволенню позови про визнання рішень
загальних зборів правомочними, як такі,
що не відповідають можливим способам
захисту прав та інтересів. Рішення
загальних зборів та інших органів
управління господарського товариства,
що за своєю правовою природою є актами,
дійсні, якщо у судовому порядку не буде
встановлено інше. Господарський суд
встановивши, що предмет позову не
відповідає встановленим законом
способам захисту прав, повинен
відмовити в позові, а не припинити
провадження у справі у зв'язку з тим, що
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

У відповідності до ч. 2 ст. 20
Господарського кодексу України кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Стаття 13 Конституції України закріплює
обов?язок держави забезпечувати захист
прав усіх суб'єктів права власності і
господарювання.

Статтею 55 Конституції України
встановлено, що права і свободи людини
і громадянина захищаються судом

Реалізація цивільно-правового захисту
відбувається шляхом усунення порушень
цивільного права чи інтересу,
покладення виконання обов'язку по
відновленню порушеного права на
порушника.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
визначено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

В той же час, нормами чинного
законодавства України не передбачено
такого способу захисту порушених прав,
як скасування статуту юридичної особи
повністю або в певній частині.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із
наведених позивачем обґрунтувань та
приймаючи до уваги встановлені судом
обставини, суд дійшов висновку про
відмову у позові в цій частині.

Що ж до заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» про визнання позову, суд вважає за
необхідне відзначити, що за приписами
ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України відповідач має право
визнати позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу
УкраїниГосподарський суд не приймає
відмови від позову, зменшення розміру
позовних вимог, визнання позову
відповідачем, якщо ці дії суперечать
законодавству або порушують чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси.

Згідно зі ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

За змістом наведеної норми визнання
позову є безумовним погодження
задовольнити матеріально-правову
вимогу позивача в тому вигляді, в якому
вона міститься у позовній заяві.

В той же час, приймаючи до уваги, що за
висновком суду заявлені позивачем
вимоги не підлягають порядку
господарського судочинства та не
відповідають встановленим нормами
законодавства України способам
захисту порушених прав, суд відхиляє
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» про визнання позову,

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у даній
справі в частині вимог про припинення
провадження у даній справі в частині
вимог про розірвання договору
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «С.П.Е.К. Інтернешнл
Ко» від 25.07.2011 р.

2. В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.02.2014 р.

Суддя
Пригунова А.Б.