ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Справа № 5002-23/4668-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючогоКозир Т.П.суддівГубенко Н.М.
Іванової Л.Б.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Фізичної особи-підприємця Васильєва
Кирила Михайловичана рішення від та на
постанову відгосподарського суду
Автономної Республіки Крим 11.03.2013
Севастопольського апеляційного
господарського суду 21.11.2013у справі
господарського суду№ 5002-23/4668-2012
Автономної Республіки Кримза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Приватбанк"доФізичної
особи-підприємця Васильєва Кирила
Михайловичапростягнення
заборгованості у судовому засіданні
взяли участь представники:- позивача
повідомлений, але не з'явився;-
відповідачаповідомлений, але не
з'явився;

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012 Публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "Приватбанк"
звернулось до господарського суду
Автономної Республіки Крим із позовом
до Фізичної особи-підприємця Васильєва
Кирила Михайловича про стягнення
заборгованості за договором від 31.03.2011
у розмірі 28 530, 08 грн., в тому числі:
заборгованість за кредитом у розмірі 14
566, 55 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом у розмірі 8 868,
08 грн., пеня у розмірі 3 513, 43 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом у розмірі 1 582, 02
грн.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 11.03.2013 у
справі № 5002-23/4668-2012 (суддя Доброрез І.О.),
залишеним без змін постановою
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 (колегія
суддів у складі: Голик В.С. - головуючий
суддя, судді Плут В.М., Сотула В.В.), позов
задоволено. За рішенням стягнуто з
Фізичної особи-підприємця Васильєва
Кирила Михайловича на користь
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Приватбанк"
заборгованість за кредитом у розмірі 14
566, 55 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом у розмірі 8 868,
08 грн., пеню у розмірі 3 513, 43 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом у розмірі 1 582, 02
грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, Фізична особа-підприємець
Васильєв Кирило Михайлович звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 11.03.2013
та постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
21.11.2013 у справі № 5002-23/4668-2012, та прийняти
нове рішення, яким відмовити у позові.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм господарськими судами попередніх
судових інстанцій належної юридичної
оцінки та повноти встановлення
обставин справи, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Причиною виникнення даного спору є
питання щодо наявності підстав для
стягнення з Фізичної особи - підприємця
Васильєва Кирила Михайловича
визначених позивачем заборгованості
за кредитом у розмірі 14 566, 55 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 8 868, 08
грн., пені у розмірі 3 513, 43 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 1 582, 02
грн.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій 31.03.2011 Фізична
особа-підприємець Васильєв Кирило
Михайлович підписав з Публічним
акціонерним товариством "Комерційний
банк "Приватбанк" заяву про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів і відтиском печатки,
в зв'язку з чим Банком йому було
відкрито поточний рахунок № 5742 та
встановлено кредитний ліміт у розмірі
16 000 грн.

Відповідно до Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів, Банк при наявності
вільних грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту
клієнта за рахунок кредитних коштів в
рамках ліміту, про розміри якого Банк
оповіщає клієнта на свій розсуд або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок, встановлення,
змінення ліміту, погашення
заборгованості та розмір відсоткової
ставки, користування кредитним лімітом
регламентується умовами та правилами
надання банківських послуг та тарифів
банка, розміщених в мережі Інтернет на
сайті www. privatbank.ua, які разом з анкетою
(заявою) складають договір
банківського обслуговування.

У Заяві про відкриття поточного
рахунку та картки зі зразками підписів
та відтисків печатки зазначено, що
клієнт підписавши цю заяву,
погоджується з умовами та правилами
надання банківських послуг, у тому
числі з умовами та правилами
обслуговування по розрахунковим
картам, розташованих на сайті банку
www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua,
тарифами банку, які разом з цією заявою
та карткою зі зразками підпису та
відтиску печатки складають договір
банківського обслуговування. Своїм
підписом клієнт приєднується та
зобов'язується виконувати умови,
викладені в Умовах та правилах надання
банківських послуг, тарифах
Приватбанку - договорі банківського
обслуговування в цілому. Відносини між
Банком та Клієнтом можуть вирішуватись
як шляхом підписання окремих угод або
додаткових угод до Договору, так і
шляхом обміну інформацією відносно
банківського обслуговування з
клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua
та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет
SMS-ресурс, зазначений банком.

Таким чином, ПАТ "КБ "Приватбанк"
зазначає, що згідно з Заяви про
відкриття поточного рахунку,
відповідач приєднався до "Умов та
правил надання банківських послуг",
Тарифів Банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом
із Заявою складають договір
банківського обслуговування № б/н від
31.03.2011 та взяв на себе зобов'язання
виконувати умови вказаного договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

У ст. 633 ЦК України передбачено, що
публічним є договір, в якому одна
сторона - підприємець взяла на себе
обов'язок здійснювати продаж товарів,
виконання робіт або надання послуг
кожному, хто до неї звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, медичне, готельне,
банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 1067 ЦК України закріплено, що
договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідно до наданих позивачем
виписок та меморіальних ордерів за
ввесь період виконання кредитного
договору господарська діяльність
Фізичної особи-підприємця Васильєва
Кирила Михайловича велась за рахунок
наданих банком кредитних коштів.
Зокрема, загальна сума грошового обігу
за рахунком № 5742 відповідно до
виписки з 31 березня 2011 року по 26 серпня
2011 року складає 20 642,92 грн., з яких: 216,37
грн. - сума залишку власних коштів, 5 860,00
грн. - кошти, що надійшли від
контрагентів відповідача на поточний
рахунок, та 14 566,55 грн. - сума
простроченого кредитного ліміту.

Однак, колегія суддів суду касаційної
інстанції вважає, що суди попередніх
інстанцій дійшли передчасного
висновку про наявність підстав для
задоволення позову, оскільки судами, в
порушення приписів ст. 43 ГПК України, не
було досліджено якими саме первинними
документами підтверджується факт
надання позивачем відповідачеві
кредиту, відповідно дату і його розмір,
період користування.

Так, як вбачається з матеріалів справи
позивачем на підтвердження
користування кредитним лімітом у
спірний період надано зокрема платіжні
доручення № 14 від 06.05.2011, № 15 від 10.05.2011,
відповідно до яких кошти у розмірі 14 000,
00 грн. перераховані платником Фізичною
особою-підприємцем Васильєвим Кирилом
Михайловичем отримувачу Фізичній
особі - підприємцю Васильєву Кирилу
Михайловичу з призначенням платежу
"162767*1011". Однак, суди попередніх
інстанцій зазначені платіжні
доручення залишили без належної
правової оцінки. При цьому, згідно з п.
3.18.2.1.2 "Умов та правил надання
банківських послуг" банк здійснює
платежі клієнта поверх залишку коштів
на його поточному рахунку на підставі
його розрахункових документів.

Дослідження вказаних питань має
важливе значення для правильного
вирішення спору між сторонами у даній
справі, а також прийняття законного та
обґрунтованого рішення, оскільки
впливає на визначення розміру дійсної
суми боргу відповідача перед
позивачем.

З огляду на те, що судами попередніх
інстанцій не було з достовірністю
встановлено суму основної
заборгованості, то відповідно і не було
надано належної оцінки розрахунку
заборгованості про процентам, пені та
комісії.

Касаційна ж інстанція згідно з
частиною другою статті 1117 ГПК України
не має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Наведене слід вважати неправильним
застосуванням приписів частини першої
статті 47 ГПК України щодо прийняття
судового рішення за результатами
обговорення усіх обставин справи та
частини першої статті 43 названого
Кодексу стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

При новому розгляді справи суду першої
інстанції необхідно врахувати
викладене, встановити й перевірити
належними доказами зазначені в цій
постанові обставини, дати доводам
сторін належну правову оцінку і
прийняти законне та обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця Васильєва Кирила
Михайловича задовольнити частково.

Скасувати рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 11.03.2013
та постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
21.11.2013 у справі № 5002-23/4668-2012.

Справу № 5002-23/4668-2012 направити на новий
розгляд до господарського суду
Автономної Республіки Крим.

Головуючий суддя
Т.П. КОЗИР

Судді
Н.М. ГУБЕНКО

Л.Б. ІВАНОВА