ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.02.2014
Справа № 905/563/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання
Самойловій К.Є.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод КБМ", смт.
Очеретине Ясинуватського району
Донецької області

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український міжнародний банк", м.
Донецьк

про визнання неправомірними дії
Публічного акціонерного товариства
"Перший Український міжнародний банк"
щодо ненадання ліквідатору ТОВ "Завод
"КБМ" грошових коштів у розмірі 919 701, 43
грн. для виплати заборгованості з
заробітної плати за три місяці роботи;
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
міжнародний банк" виконати
розрахунковий документ ТОВ "Завод "КБМ"
на виплату заробітної плати першої
черги реєстру вимог кредиторів без
здійснення перевірки сплати єдиного
внеску

За участю представників сторін:

Від позивача: Гапонюк Т.І. за
довіреністю, Голобородько С.О. -
ліквідатор.

Від відповідача: Зайцев О.М. за
довіреністю.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

17.02.2014р. з 11.25 год. по 11.35 год.

Суть справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод КБМ", смт.
Очеретине Ясинуватського району
Донецької області звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
міжнародний банк", м. Донецьк про
визнання неправомірними дії
відповідача "ПУМБ" щодо ненадання
ліквідатору ТОВ "Завод "КБМ" грошових
коштів у розмірі 919 701, 43 грн. для виплати
заборгованості з заробітної плати за
три місяці роботи; зобов'язання
відповідача виконати розрахунковий
документ ТОВ "Завод "КБМ" на виплату
заробітної плати першої черги реєстру
вимог кредиторів без здійснення
перевірки сплати єдиного внеску.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на протиправність
ухилення відповідача від надання йому
грошових коштів, які мають бути
спрямовані на погашення
заборгованості з заробітної плати
робітникам ТОВ "Завод "КБМ", що включена
до першої черги вимог кредиторів
згідно з ухвалою господарського суду
Донецької області від 08.09.2011р. по справі
№5/73Б.

Ухвалою суду від 28.01.2014р. за
вищевказаним позовом порушено
провадження по справі №905/563/14.

08 лютого 2014р. через канцелярію суду
відповідачем наданий відзив на позов, в
якому він заперечив проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на
необхідність надання позивачем
розрахункових документів про
перерахування сум єдиного внеску або
доказів їх фактичної сплати одночасно
з видачею спірних грошових коштів.

17 лютого 2014р. через канцелярію суду від
позивача надійшли пояснення №01/12-02 від
12.02.2014р., за змістом яких позивачем
конкретизовано позовні вимоги в
частині спонукання відповідача до
вчинення дій, а саме: позивач просить
суд зобов'язати відповідача виконати
його розрахунковий документ на виплату
заробітної плати першої черги реєстру
вимог кредиторів, прийнятого
господарським судом Донецької області
від 08.09.2011р. по справі №5/73б, без
здійснення контролю за сплатою
позивачем єдиного внеску по
зобов'язаннях, встановлених п.5 ст.8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

В судовому засіданні 17.02.2014р.
представники позивача підтримали
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі. Представник відповідача
залишив вирішення питання щодо
правомірності позовних вимог на розсуд
суду.

Перед початком розгляду справи по суті
представників сторін було ознайомлено
з правами та обов'язками, передбаченими
ст.22 ГПК України. Судом, відповідно до
вимог ст.81-1 ГПК України, складено
протокол, який долучено до матеріалів
справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129
Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.
33 ГПК України основними засадами
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та
судом, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
За приписами ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд -

Встановив:

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 04.04.2011р. порушено
провадження по справі №5/73б про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод КБМ». Ухвалою
суду від 08.09.2011р. за результатами
попереднього судового засідання по
справі №5/73б затверджено реєстр
кредиторів боржника, окремо до якого
включена у першу чергу заборгованість
щодо виплати заробітної плати за три
місяці роботи, що передують порушенню
справи про банкрутство в сумі 919 701,43
грн.

Постановою господарського суду
Донецької області від 22.05.2012р. по справі
№5/73б визнано банкрутом Товариство з
обмеженою відповідальністю «Завод
КБМ» та відкрито його ліквідаційну
процедуру.

Відповідно до п.1-1 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
викладеного в новій редакції згідно з
Законом України №4212-VIП від 22.12.2011р.,
положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ліквідатор з дня свого призначення
приймає до свого відання майно
боржника, вживає заходів по
забезпеченню його збереження; виконує
функції з управління та розпорядження
майном банкрута тощо.

Статтею 31 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено черговість задоволення
вимог кредиторів підприємства, яке
визнано банкрутом. Зокрема, вимоги щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати за три місяці роботи, що
передують порушенню справи про
банкрутство чи припиненню трудових
відносин у разі звільнення працівника
до порушення зазначеної справи
задовольняються у першу чергу (п.б), п.1
ч.1 ст.31 зазначеного Закону), вимоги, що
виникли із зобов'язань зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
задовольняються у другу чергу (п.2 ч.1
ст.31 зазначеного Закону).

Ліквідатор ТОВ «Завод КБМ» звернувся
до відповідача з грошовим чеком
№ЛЖ5899780 від 27.12.2013р. про отримання
грошових коштів в сумі 919 701,43 грн. з
метою погашення зобов'язань з виплати
заробітної плати, що віднесені до
першої черги.

Листом №DON-52/1741 від 27.12.2013г. відповідач
повідомив, що при
перерахуванні/виплаті заробітної
плати банк керуються вимогами порядку
прийняття банками на виконання
розрахункових документів на виплату
заробітної плати, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України №453 від 09.09.2013р., яким не
передбачена можливість виконання
банком розрахункових документів на
виплату/перерахування заробітної
плати без надання документів про
перерахування єдиного внеску або
довідки-розрахунку, узгодженої органом
податків і зборів (якщо сума єдиного
внеску менше 1/3 суми заробітної плати).
В листі №DON-52/60 від 14.01.2014р. банк
підтримав наведену позицію,
наголосивши на необхідності
дотримання норм ст. 24 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Не погоджуючись з законністю відмови
банку у наданні грошових коштів у
розмірі 919 701,43 грн. для виплати
заборгованості заробітної плати,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Завод КБМ»
звернулось до господарського суду
Донецької області.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі ст.4 вищевказаного закону,
платниками єдиного внеску є, разом з
іншими, роботодавці - підприємства,
установи та організації, інші юридичні
особи, утворені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами; та працівники -
громадяни України, іноземці (якщо інше
не встановлено міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України) та
особи без громадянства, які працюють на
підприємствах, в установах та
організаціях, в інших юридичних осіб,
зазначених в абзацах другому та
восьмому пункту 1 цієї частини.

Виходячи зі змісту ч.ч.1,6 ст.7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», базою для
нарахування вищевказаних виплат для
працівників та роботодавців виступає
сума нарахованої заробітної плати за
видами виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні ви
плати, у тому числі в натуральній формі,
що визначаються відповідно до Закону
України "Про оплату праці", та суму
винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами. При
цьому, для работодавців внесок
нараховується на суми нарахованої
заробітної плати за видами виплат,
зазначені в частині першої і другій
статті 7 зазначеного Закону, а
нарахування єдиного внеску за
працівників, здійснюється
роботодавцями, за рахунок сум, на які
єдиний внесок нарахований.

Виходячи системного аналізу норм ч.ч.5,7
ст.8 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
робітники зобов'язані сплачувати
єдиний внесок у розмірі 3,6% від суми
нарахованої заробітної плати. В свою
чергу, для роботодавців розмір єдиного
внеску встановлюється відповідно до
класів професійного ризику, для
підприємства позивача складає 38,28%. У
відповідності до ч.8 ст.9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» роботодавці,
під час кожної виплати заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення),
на суми якої (якого) нараховується
єдиний внесок, одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
нарахований на ці виплати єдиний
внесок у розмірі, встановленому для
таких платників. Винятком є випадки,
якщо внесок, нарахований на ці виплати,
вже сплачений у строки, встановлені
абзацом першим цієї частини, або за
результатами звірення платника з
органом доходів і зборів за платником
визнана переплата єдиного внеску, сума
якої перевищує суму внеску, що підлягає
сплаті, або дорівнює їй. Кошти
перераховуються одночасно з
отриманням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.

Отже, змістом наведених норм
підтверджено що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування здійснюється
декількома особами (роботодавцями,
працівниками) в розмірі, що
визначається для кожного з них окремо,
зі спільної бази нарахування -
заробітної плати застрахованої особи,
але з різних джерел.

Статтею 24 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» на банки
покладено обов'язки щодо дотримання
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску. Зокрема, за
приписами ч.2 ст.24 Закону, банки
приймають від роботодавців платіжні
доручення та інші розрахункові
документи на видачу (перерахування)
коштів для виплати заробітної плати, на
які відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок, та
здійснюють видачу (перерахування)
зазначених коштів лише за умови
одночасного подання платником
розрахункових документів про
перерахування коштів для сплати
відповідних сум єдиного внеску або
документів, що підтверджують фактичну
сплату таких сум у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Національним банком
України та центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення. Аналогічні вимоги щодо
необхідності подання роботодавцем
документів в підтвердження сплати
єдиного внеску при отриманні ним
коштів для виплати заробітної плати
містяться в п.2 Порядку прийняття
банками на виконання розрахункових
документів на виплату заробітної
плати, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
№453 від 09.09.2013р.

Невиконання вищевказаного обов'язку зі
здійснення контролю зумовлює настання
для банку відповідальності згідно ч.2
ст.24 зазначеного Закону, а саме: банки
за рахунок власних коштів у порядку,
встановленому Національним банком
України, сплачують відповідному
територіальному органу доходів і
зборів суму, що дорівнює сумі
несплаченого єдиного внеску, з правом
зворотної вимоги до платників єдиного
внеску щодо відшкодування цієї суми.

Відповідач категорично заперечує
проти виконання розрахункових
документів позивача на виплату
заробітної плати без надання
документів на сплату єдиного внеску
(арк. справи 16,17). Таким чином позивач не
визнає право та обов'язок позивача на
першочергове погашення заборгованості
по виплаті заробітної плати по
відношенню до інших кредиторів, у тому
числі тих, на користь яких
здійснюється сплата єдиного внеску.

Як зазначалось вище, вимоги
кредиторів, на користь яких
здійснюється сплата єдиного внеску,
згідно Закону та ухвали
господарського суду Донецької області
від 08.09.2011р. по справі №5/73б входять до
другої черги вимог до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод КБМ".

При цьому, за приписами ч.2 ст.31 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», вимоги
кожної наступної черги
задовольняються в міру надходження на
рахунок коштів від продажу майна
банкрута після повного задоволення
вимог попередньої черги.

Отже, виходячи зі змісту наведеної
норми, в умовах ліквідаційної
процедури виконання
підприємством-банкрутом власних
зобов'язань зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування можливе лише
після задоволення в повному обсязі
вимог всіх вимог кредиторів, що увійшли
до першої черги на загальну сум 13 695 655,85
грн., в тому числі - щодо сплати
заборгованості із заробітної плати за
три місяці роботи, що передують
порушенню справи про банкрутство та
вимог заставодержателів. Судом
враховано, що станом на час розгляду
справи на поточному рахунку позивача
акумульовано 1 509 073, 71 грн., що э
недостатнім для погашення
заборгованості першої черги.

Враховуючи приписи норм ст.31 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», перебування
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод КБМ" у
ліквідаційній процедурі та визначення
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», ухвалою
господарського суду Донецької області
від 08.09.2011р. по справі №5/73б черговості
задоволення вимог його кредиторів
унеможливлює одночасне виконання
позивачем зобов'язань зі сплати
заробітної плати за три місяці роботи,
що передують порушенню справи про
банкрутство, та зі сплати єдиного
внеску в розмірі, визначеному п.5 ст.8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».
Вищевикладені обставини
унеможливлюють подання позивачем
розрахункових документів на
перерахування коштів для сплати
відповідних сум єдиного внеску , по
висланих зобов'язаннях, встановлених
п.5 ст. 8 Закону «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
одночасно зі зверненням до банку з
платіжним документом щодо отримання
коштів для виплати заробітної плати, на
які відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.

З огляду на наведене, суд задовольняє
позовні вимоги в частини зобов'язання
відповідача виконати платіжний
документ ТОВ «Завод КБМ» на виплату
заробітної плати в сумі 919 701,43 грн.
першої черги реєстру вимог кредиторів,
прийнятого господарським судом
Донецької області від 08.09.2011р. по справі
№5/73б, без здійснення контролю за
сплатою Товариством з обмеженою
відповідальністю «Завод КБМ» єдиного
внеску по зобов'язаннях, встановлених
п.5 ст.8 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Водночас, доводи позивача про те, що
сума грошових коштів у розмірі 919 701,43
грн. є так званою «чистою» заробітною
платою робітників, що ними
отримуватиметься після здійснення
відрахувань до всіх обов'язкових
фондів, без урахування суми страхового
внеску робітника в розмірі,
встановленому п.7 ст.8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та страхового
внеску роботодавця, розмір якого
визначений п.5 ст.8 зазначеного закону,
суд відхиляє, оскільки чинне
соціально-страхове та трудове
законодавство не визначає змісту
категорії «чиста» заробітна плата,
натомість у спірних правовідносинах
базою для обчислення розміру єдиного
внеску, що підлягає сплаті
роботодавцем за працівника, виступає
саме нарахована заробітна плата, за
рахунок якої, відповідно до п.6 ст.7
зазначеного Закону, сплачується
зазначений внесок. До того ж, позивачем
не доведено належними та допустимими
доказами окреме включення до реєстру
вимог кредиторів сум зобов'язань
працівників, яки виникають у останніх у
зв'язку з отриманням ними доходу у
вигляді заробітної плати.

Тому суд не вбачає законних підстав для
звільнення від контролю банку,
здійснення якого передбачено ч.2 ст.24
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», за
сплатою Товариством з обмеженою
відповідальністю «Завод КБМ» єдиного
внеску по зобов'язаннях, встановлених
п.7 ст.8 вищевказаного закону, оскільки
платниками зазначеного внеску в цій
частині виступають робітники
підприємства, а відтак особливості
здійснення банківського контролю,
зумовлені ліквідаційною процедурою
позивача, не підлягають застосуванню
до цієї частини зобов'язань останнього.

Оскільки, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Завод КБМ" не
доведено надання жодного з
передбачених законом документів в
підтвердження сплати ним єдиного
внеску, як і доказів надання
віповідачеві розрахункових документів
на таку сплату, суд розцінює як
правомірну відмову Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк»
виконати касову операцію за грошовим
чеком позивача №ЛЖ5899780 від 27.12.2013р. про
отримання грошових коштів в сумі 919 701,43
грн. з метою погашення зобов'язань з
виплати заробітної плати, оскільки
ненадання банком ліквідатору ТОВ
"Завод "КБМ" грошових коштів за
вищевказаним платіжним документом
зумовлено дотриманням приписів ст.24
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

З огляду на наведені обставини, суд
робить висновок, що позовні вимоги в
частині визнання неправомірними дій
ПАТ "ПУМБ" щодо ненадання ліквідатору
ТОВ "Завод "КБМ" грошових коштів у
розмірі 919 701,43 грн. для виплати
заборгованості з заробітної плати за
три місяці роботи не доведені
належними доказами та не відповідають
нормам чинного законодавства, а тому не
підлягають задоволенню.

Проте, враховуючи те, що між позивачем
та відповідачем склалися спірні
відносини щодо невизнання
відповідачем прав та обов'язків
позивача на першочергове погашення
заборгованості по виплаті заробітної
плати по відношенню до інших
кредиторів, у тому числі тих, на
користь яких здійснюється сплата
єдиного внеску по власних
зобов'язаннях позивача, суд вважає за
необхідне задовольнити позов в частині
зобов'язання відповідача виконати
розрахунковий документ позивача на
виплату заробітної плати в сумі 919 701,43
грн. першої черги реєстру вимог
кредиторів, з одночасним виконанням
розрахункового документа Товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод
КБМ» на сплату єдиного внеску,
нарахованого на зазначену заробітну
плату , по зобов'язаннях, встановлених
п. 5 ст.7, п.7 ст.8, п.8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», та без
розрахункового документу на сплату
єдиного внеску по зобов'язаннях,
встановлених пп.1, п.1 ст. 7, п.5 ст.8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Керуючись ст.129 Конституції України,
Законами України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст.ст.1, 4, 22, 33, 34,
43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод КБМ", смт.
Очеретине Ясинуватського району
Донецької області до Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український міжнародний банк", м.
Донецьк про визнання неправомірними
дії ПАТ "ПУМБ" щодо ненадання
ліквідатору ТОВ "Завод "КБМ" грошових
коштів у розмірі 919 701,43 грн. для виплати
заборгованості з заробітної плати за
три місяці роботи; зобов'язання ПАТ
"ПУМБ" виконати розрахунковий документ
ТОВ "Завод "КБМ" на виплату заробітної
плати першої черги реєстру вимог
кредиторів, прийнятого господарським
судом Донецької області від 08.09.2011р. по
справі №5/73б, без здійснення контролю
за сплатою позивачем єдиного внеску по
зобов'язаннях, встановлених п.5 ст.8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» -
задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство "Перший Український
міжнародний банк" (83001, м. Донецьк, вул.
Університетська, 2А, )
виконати розрахунковий документ
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод КБМ" (86020, смт.
Очеретине Ясинуватського району
Донецької області, вул. Первомайська, 63,
) на виплату заробітної
плати в сумі 919 701,43 грн. першої черги
реєстру вимог кредиторів, з одночасним
виконанням розрахункового документа
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод КБМ» на
сплату єдиного внеску, нарахованого на
зазначену заробітну плату , по
зобов'язаннях, встановлених п. 5 ст.7, п.7
ст.8, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», та без
розрахункового документу на сплату
єдиного внеску по зобов'язаннях,
встановлених пп.1, п.1 ст. 7, п.5 ст.8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

У судовому засіданні 17.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повний текст рішення за
правилами ст.ст.84-85 ГПК України
підписано 20.02.2014р.

Суддя
П.В. Демідова