м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного підприємства
до Антимонопольного комітету
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кло-Карта"
про визнання недійсним рішення
Суддя Полякова К.В.
Представники сторін:
від позивача: не з'явився,
від відповідача: Волосович С.К.
(дов № 300-122/98-245 від 22.01.2014)
третя особа: не з'явився
Приватне підприємство "Авторух"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення №23-р/тк від
25.09.2013 Антимонопольного комітету
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
своїх вимог позивач посилається на
безпідставність висновків відповідача
про наявність у діях Приватного
підприємства «Авторух» та Товариства з
обмеженою відповідальністю
«КЛО-Карта» антиконкурентних
узгоджених дій. Зокрема, за
твердженнями позивача, встановлені
відповідачем факти завищення ціни
товару та укладення між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«КЛО-Карта» та Приватним підприємством
"Авторух" низки господарських
правочинів не свідчать про
узгодженість дій вказаних суб'єктів
господарювання. Також позивачем
зазначено про відсутність підстав для
притягнення Приватного підприємства
«Авторух» до відповідальності з огляду
на відсутність наслідків
встановленого порушення у вигляді
обмеження конкуренції або іншого
негативного впливу на стан
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 порушено провадження у
справі за вищезазначеним позовом,
залучено до участі у справі Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Кло-Карта» у якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
та призначено справу до розгляду на
У судовому засіданні 28.01.2014 представник
позивача надав документи, витребувані
ухвалою суду від 23.12.2013, а також усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, підтримуючи позов у повному
Представник відповідача надав відзив
на позовну заяву, та також усні
заперечення на позовні вимог,
спираючись на обставини, викладені у
відзиві, та просив відмовити позивачу
у задоволенні позову.
У зв'язку із неявкою третьої особи,
належним чином повідомленої, до
судового засідання відповідною
ухвалою суду від 28.01.2014 розгляд справи
відкладений на 11.02.2014 року.
03.02.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва позивачем подано заяву, в
якій останній просить забезпечити
участь колишнього працівника ПП
«Авторух» Тимощук Богдана Павловича та
Голову Тимчасової колегії - державного
уповноваженого Антимонопольного
комітету України Бараш М.Я. для дачі
Через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва Приватним підприємством
«Авторух» 10.02.2014 подано клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із перебуванням представника позивача
на стаціонарному лікуванні.
До судового засідання 11.02.2014 з'явились
представники відповідача, просили у
позові відмовити, посилаючись на
обставини, викладені у відзиві на
Третя особа повторно не направила
свого представника для участі у
судовому засіданні, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлена належним чином, причини
неявки суду не повідомили.
Судом заслухано пояснення
представників відповідача та
розглянуто заяву позивача щодо виклику
посадових осіб для надання пояснень,
клопотання про відкладення розгляду
справи та відмовлено у їх задоволенні з
Положеннями статті 30 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що посадові особи та інші
працівники підприємств, установ,
організацій, державних та інших
органів можуть бути викликані в судове
засідання для дачі пояснень із питань,
що виникають під час розгляду справи.
Йдеться про посадових осіб і
працівників згаданих суб'єктів, які не
беруть участь у справі як сторони або
треті особи. Виклик до суду посадових
осіб та інших працівників підприємств,
установ, організацій, державних та
інших органів можливий як за
клопотанням сторін, третіх осіб,
прокурора, так і з ініціативи суду.
Якщо подано клопотання про виклик
посадових осіб та інших працівників
підприємств, установ, організацій,
державних та інших органів, суд повинен
з'ясувати, з яких питань можуть дати
Так, позивачем не надано суду які саме
факти та обставини особи, заявлені для
участі, можуть підтвердити або
спростувати, з огляду на що заява
позивача є не обґрунтованою та такою,
що не підлягає задоволенню.
Щодо клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку із
неможливістю представника позивача
бути присутнім у судовому засіданні,
суд зауважує таке.
У п. 3.9.2. Постанови Пленум Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011
року № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
При цьому господарський суд виходить з
того, що у відповідних випадках такий
учасник судового процесу не
позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з частинами першою
- п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх
працівників, так і осіб, не пов'язаних з
ним трудовими відносинами.
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.
Згідно ст. 77 ГПК України господарський
суд відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього кодексу,
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. Так, положеннями
статті 69 ГПК України передбачено, що
спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви.
За таких обставин, незважаючи на те, що
позивач та третя особя не з'явились на
виклик суду, за висновками суду, наявні
у матеріалах справи документи достатні
для прийняття повного та
обґрунтованого судового рішення, а
неявка вказаних учасників судового
спору не перешкоджає вирішенню справи
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників відповідача, надані у
судових засіданнях, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -
09.01.2012 в інформаційному бюлетені
"Вісник державних закупівель" №4(606)
Комунальним підприємством з утримання
зелених насаджень Дніпровського
району міста Києва оприлюднене
оголошення №007765 про проведення
відкритих торгів на закупівлю
продуктів нафтоперероблення рідких:
Відповідно до протоколу №18 від 05.03.2012
оцінки конкурсних торгів до оцінки
допущені цінові пропозиції Приватного
підприємства "Авторух" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "КЛО-Карта",
серед яких за найменшою ціною
переможцем обрано Товариство з
обмеженою відповідальністю "КЛО-Карта".
25.09.2013 тимчасовою адміністративною
колегією Антимонопольного комітету
України прийнято рішення №23-р/тк "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу" у справі №47-02/05.13 про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції Приватним підприємством
"Авторух" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "КЛО-Карта", яким:
- визнано дії Товариства з
обмеженою відповідальністю "КЛО-Карта"
та Приватного підприємства "Авторух"
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, що
передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді вчинення
антиконкурентних узгоджених дій, що
стосуються спотворення результатів
торгів (тендерів), які проводились у 2012
році Комунальним підприємством з
утримання зелених насаджень
Дніпровського району міста Києва
згідно з оголошенням про проведення
відкритих торгів №007765, що опубліковане
09.01.2012 у державному офіційному
друкованому виданні з питань державних
закупівель "Вісник державних
закупівель" №4(606);
- за порушення, яке зазначене у п.1
резолютивної частини цього рішення,
накладено штраф на Товариство з
обмеженою відповідальністю "КЛО-Карта"
у розмірі 100 000 000 грн.;
- за порушення, яке зазначене у п.1
резолютивної частини цього рішення,
накладено штраф на Приватне
підприємство "Авторух" у розмірі 5 000 000
При цьому, при розгляді справи №47-02/05.13
тимчасовою адміністративною колегією
Антимонопольного комітету України у
результаті аналізу змісту конкурсних
форм учасників та дослідження іншої
документації було виявлено, що способи
оформлення Приватним підприємством
«Авторух» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «КЛО-Карта»
документів та їх зміст мають спільні
риси та особливості, а у поведінці
вбачається узгодженість дій, у тому
числі, при завищенні ціни товару.
Позивач, заперечуючи проти висновків
тимчасової адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України,
просить визнати недійсним рішення
№23-р/тк від 25.09.2013 Антимонопольного
комітету України, посилаючись на
неврахування відповідачем інших
факторів, які спричинили завищення
ціни товару, та на відсутність
наслідків встановленого порушення у
вигляді обмеження конкуренції або
іншого негативного впливу на стан
конкуренції. Також, за твердженнями
позивача, встановлений відповідачем
факт укладення між Приватним
підприємством "Авторух" та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"КЛО-Карта" низки господарських
правочинів не свідчить про
узгодженість дій вказаних суб'єктів
Відповідач у відзиві проти задоволення
позову заперечив, посилаючись на
прийняття спірного рішення тимчасовою
адміністративною колегією
Антимонопольного комітету України в
межах своїх повноважень на підставі
повного та всебічного дослідження
обставин вчиненого правопорушення.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень,
господарський суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.
Із резолютивної частини оскаржуваного
рішення вбачається, що за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції накладено штраф на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «КЛО-Карта» у розмірі
100 000 000 грн. та на Приватне підприємство
«Авторух» у розмірі 5 000 000 грн.

Положеннями статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Судом також приймаються до уваги
твердження відповідача щодо
безпідставності вимог Приватного
підприємства «Авторух» про визнання
недійсним рішення №23-р/тк від 25.09.2013
Антимонопольного комітету України в
частині, що стосується третьої особи,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КЛО-Карта».

Приватне підприємство «Авторух»
звертаючись до суду із позовом про
визнання недійсним рішення №23-р/тк від
25.09.2013, не довів суду належними та
допустити доказами чим саме порушено
його права та законом охоронювані
інтереси з боку Антимонопольного
комітету України, у частині
притягнення до відповідальності ТОВ
«КЛО-Карта» за порушення законодавства
про захист економічної конкуренції у
вигляді накладення штрафу у розмірі 100
000 000 грн.

Такого висновку суд дійшов з огляду на
те, що заявлення позову про визнання
недійсним рішення №23-р/тк від 25.09.2013
Антимонопольного комітету України ПП
«Авторух» у повному обсязі суперечить
положенням статті 1 Господарського
процесуального кодексу України.

Щодо визнання недійсним рішення
№23-р/тк від 25.09.2013 Антимонопольного
комітету України у частині визнання
дій ПП «Авторух» порушенням
законодавста про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу у
розмірі 5 000 000 грн. суд зазначає таке.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
економічною конкуренцією
(конкуренцією) є змагання між
суб'єктами господарювання з метою
здобуття завдяки власним досягненням
переваг над іншими суб'єктами
господарювання, внаслідок чого
споживачі, суб'єкти господарювання
мають можливість вибирати між кількома
продавцями, покупцями, а окремий
суб'єкт господарювання не може
визначати умови обороту товарів на
ринку.

За приписами ст.3 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
основним завданням Антимонопольного
комітету України є участь у формуванні
та реалізації конкурентної політики,
зокрема, в частині здійснення
державного контролю за дотриманням
законодавства про захист економічної
конкуренції на засадах рівності
суб'єктів господарювання перед законом
та пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України"
до повноважень Антимонопольного
комітету України у сфері здійснення
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції
відноситься, у тому числі, розгляд заяв
і справ про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
проведення розслідувань за цими
заявами і справами; прийняття
передбачених законодавством про
захист економічної конкуренції
розпоряджень та рішень за заявами і
справами, надання висновків щодо
кваліфікації дій відповідно до
законодавства про захист економічної
конкуренції.

За змістом п.1 ч.1 ст.50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції є, у тому
числі, антиконкурентні узгоджені дії.

Узгодженими діями є укладення
суб'єктами господарювання угод у
будь-якій формі, прийняття об'єднаннями
рішень у будь-якій формі, а також
будь-яка інша погоджена конкурентна
поведінка (діяльність, бездіяльність)
суб'єктів господарювання. Особи, які
чинять або мають намір чинити
узгоджені дії, є учасниками узгоджених
дій (ст.5 Закону України "Про захист
економічної конкуренції").

Частиною 1 ст.6 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
визначено, що антиконкурентними
узгодженими діями є узгоджені дії, які
призвели чи можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.6 вказаного
Закону України антиконкурентними
узгодженими діями, зокрема, визнаються
узгоджені дії, які стосуються
спотворення результатів торгів,
аукціонів, конкурсів, тендерів.

Вчинення антиконкурентних узгоджених
дій забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно з законом (ч.4
ст.6 Закону України "Про захист
економічної конкуренції").

Статтею 20 Господарського кодексу
України передбачено, що кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.1 ст.60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

При цьому, відповідно до п.2 Постанови
№15 від 26.12.2011 Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
конкурентного законодавства" у
застосуванні припису ч.1 ст.60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" господарським судам слід
враховувати, що встановлений строк
оскарження рішень органу
Антимонопольного комітету України не
може бути відновлено. Таким чином,
зазначений строк є присічним.
Встановлена Цивільним кодексом
України позовна давність до
відповідних правовідносин не
застосовується, так само як і в
оскарженні розпоряджень
Антимонопольного комітету України та
його органів. Закінчення присічного
строку, незалежно від причин його
пропуску заінтересованою особою, є
підставою для відмови в позові про
визнання недійсним рішення
(розпорядження) Антимонопольного
комітету України та його органів.

Рішення Антимонопольного комітету
України, адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України та
державного уповноваженого
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарського суду
міста Києва. Рішення адміністративної
колегії територіального відділення
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарських судів
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва та Севастополя (ч.2 ст.60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції").

За приписами ст.59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для зміни,
скасування чи визнання недійсним
рішення тільки за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Тобто, чинним законодавством суб'єкту
господарювання надано право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково
з визначених законом підстав у
двомісячний строк з дня одержання
такого рішення.

Як вбачається зі змісту пояснень
сторін, а також листа вих.№02-261 від
18.12.2013 Центру поштового зв'язку №11
Київської обласної дирекції
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" та
повідомлення №929 про вручення
поштового відправлення, спірне рішення
№23-р/тк від 25.09.2013 Антимонопольного
комітету України було отримано
позивачем 22.10.2013 року.

Таким чином, оскільки Приватне
підприємство «Авторух» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
розглядуваним позовом 20.12.2013, що
підтверджується наявним відтиском
штемпеля відділу діловодства та
документообігу суду на титульній
сторінці позовної заяви, тому судом
встановлено, що позивачем не пропущено
передбачений частиною 1 ст.60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" строк оскарження рішень
органу Антимонопольного комітету
України.

Згідно із ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

За змістом п.1 Постанови №15 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" розгляд справ за участю
органів Антимонопольного комітету
України здійснюється господарськими
судами на загальних засадах рівності
перед законом і судом та змагальності,
визначених статтями 4-2 і 4-3
Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням приписів ч.3 ст.6 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" для кваліфікації дій
(бездіяльності) суб'єктів
господарювання на ринку товарів як
антиконкурентних узгоджених дій у
вигляді схожих дій (бездіяльність) на
ринку товару (і які призвели чи можуть
призвести до недопущення, усунення чи
обмеження конкуренції) не вимагається
обов'язкове встановлення та доведення
факту чи фактів формального узгодження
зазначених дій, в тому числі, укладення
відповідної угоди (угод). Це порушення
установлюється за результатами такого
аналізу органом Антимонопольного
комітету України ситуації на ринку
товару, який: свідчить про погодженість
конкурентної поведінки суб'єктів
господарювання; спростовує наявність
об'єктивних причин для вчинення
зазначених дій. Пов'язані з наведеним
обставини з'ясовуються і доводяться
відповідним органом Антимонопольного
комітету України (п.8.2 Постанови №15 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства").

Як визначено в п.8.3 вказаної вище
Постанови, ознаки схожості в діях
(бездіяльності) суб'єктів
господарювання не є єдиним достатнім
доказом наявності попередньої змови
(антиконкурентних узгоджених дій).
Антиконкурентна узгоджена поведінка
підлягає встановленню та доведенню із
зазначенням відповідних доказів у
рішенні органу Антимонопольного
комітету України. При цьому схожість
має бути саме результатом узгодженості
конкурентної поведінки, а не
виявлятися у простому співпадінні дій
суб'єктів господарювання, зумовленим
специфікою відповідного товарного
ринку. Висновок же органу
Антимонопольного комітету України
щодо відсутності у суб'єкта
господарювання об'єктивних причин для
вчинення схожих дій (бездіяльності) має
ґрунтуватися на результатах
дослідження усієї сукупності факторів,
що об'єктивно (незалежно від суб'єкта
господарювання) впливають на його
поведінку у спірних відносинах, а не
бути наслідком обмеженого кола
факторів (наприклад, тільки ціни
придбання товару).

Зокрема, суд має з'ясовувати, чи
зазначено в рішенні органу
Антимонопольного комітету України
докази обмеження конкуренції
внаслідок дій (бездіяльності) суб'єкта
господарювання або іншого негативного
впливу таких дій (бездіяльності) на
стан конкуренції на визначеному
відповідним органом ринку, протягом
певного періоду часу, чи досліджено в
такому рішенні динаміку цін, обставини
і мотиви їх підвищення або зниження,
обґрунтованість зміни цін,
співвідношення дій (бездіяльності)
суб'єкта господарювання з поведінкою
інших учасників товарного ринку, в тому
числі й тих, що не притягалися до
відповідальності за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, витрати суб'єкта
господарювання, які впливають на
вартість товару, тощо.

При цьому саме орган Антимонопольного
комітету України має довести
безпідставність посилання
заінтересованої особи на інші чинники,
що можуть позначатися на поведінці
суб'єкта господарювання (зокрема, на
специфіку відповідного товарного
ринку; тривалість та вартість
зберігання товару; час та вартість
доставки; витрати на реалізацію товару
тощо). На відповідний орган
покладається обов'язок не лише
доведення однотипної і одночасної
(синхронної) поведінки суб'єктів
господарювання на ринку, а й
установлення шляхом економічного
аналізу ринку (в тому числі, за
необхідності, шляхом залучення
спеціалістів та експертів) відсутності
інших, крім попередньої змови, чинників
(пояснень) паралельної поведінки таких
суб'єктів господарювання.

За таких обставин, з метою повного та
всебічного розгляду справи, враховуючи
викладені вище рекомендації та
вказівки Пленуму Вищого
господарського суду України, приймаючи
до уваги доводи сторін, судом
досліджено рішення №23-р/тк від 25.09.2013р.
тимчасової адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України, з
приводу чинності якого виник даний
спір.

Як вбачається зі змісту спірного
рішення, при розгляді справи №47-02/05.13
тимчасовою адміністративною колегією
Антимонопольного комітету України в
результаті аналізу змісту конкурсних
форм учасників було виявлено, що
способи оформлення Приватним
підприємством "Авторух" та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"КЛО-Карта" документів та їх зміст мають
спільні риси та особливості.

Зокрема, форми були заповнені
вказаними учасниками в одному стилі,
частково - однаковим шрифтом. У графі
"ідентифікаційний код" Приватне
підприємство "Авторух" зазначило код
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КЛО-Карта". У свою
чергу, Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-Карта" долучило
до матеріалів сертифікат
відповідності (свідоцтво про визнання),
яке видане Приватному підприємству
"Авторух". Перелік доданих документів
складений в однаковій послідовності та
за допомогою одного способу
форматування абзаців. Документи
датовані одним днем. В тексті допущені
однакові описки та помилки. Схожим є
оформлення доданих документів.
Виходячи з викладеного, відповідачем
зазначено, що матеріали, які були
подані на торги Товариством з
обмеженою відповідальністю "КЛО-Карта"
та Приватним підприємством "Авторух",
готувалися одним із вказаних учасників
(узгоджено) та/або з обміном
інформацією між ними.

Також, враховуючи надану Приватним
підприємством "Авторух" та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"КЛО-Карта" інформацію, відповідачем у
спірному рішенні встановлено, що
учасники планували здійснювати
обслуговування замовника через одні й
ті ж самі автозаправочні станції, а
також вказані юридичні особи
зберігають товар на однакових
нафтобазах. Свідоцтва про реєстрацію
платників податку на додану вартість
позивача та третьої особи видані в один
день та отримані особою, яка була
представником обох юридичних осіб.
Внаслідок дослідження тимчасовою
адміністративною колегією
Антимонопольного комітету України
податкової документації учасників
встановлено, що між Приватним
підприємством "Авторух" та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"КЛО-Карта" існують сталі господарські
відносини.

Окрім того, при розгляді справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції відповідачем
здійснено аналіз цінової ситуації на
ринку моторних бензинів та дизельного
палива міста Києва та проведено
порівняльний аналіз запропонованих
учасниками цін. Як наслідок,
встановлено, що Приватне підприємство
"Авторух" та Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-Карта" зазначили
ціни на пальне значно вищі, ніж ціни, що
діяли на ринку роздрібної торгівлі
продуктів нафтоперероблення рідких у
м.Києві у період з 08.02.2012 по 15.02.2012 року.

До того ж, як вказано тимчасовою
адміністративною колегією
Антимонопольного комітету України, про
узгодженість дій Приватного
підприємства "Авторух" та Товариство з
обмеженою відповідальністю "КЛО-Карта"
свідчить той факт, що вказані юридичні
особи не вперше разом беруть участь у
конкурсних торгах на закупівлю
продуктів нафтоперероблення рідких,
проте жодного разу Приватне
підприємство "Авторух", яке є технічним
учасником, не здобувало перемогу.

Господарський суд приймає до уваги
доводи відповідача, що при дотриманні
Приватним підприємством "Авторух" та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-Карта"
конкурентної поведінки пропозиції
вказаних учасників мали б відрізнятися
одна від одної, у тому числі, і за
зовнішнім оформленням, не містити в
собі таких спільних об'єднуючих
особливостей, виходячи з того, що
кожний із документів (при підготовці
окремо один від одного, без обміну
інформацією) мав би відображати їх
індивідуальні, творчі, суб'єктивні
підходи до викладення змісту.

З системного аналізу вищевикладеного,
суд дійшов обґрунтованого висновку, що
під час підготовки своїх пропозицій
між учасниками відбувався обмін
інформацією, тобто позивач та третя
особа діяли не самостійно, а
узгоджували свою поведінку.

Разом з тим, посилання позивача на
існування між Приватним підприємством
"Авторух" та Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-Карта"
господарських правовідносин свідчить
про пов'язаність позивача та третьої
особи між собою.

Позивач, як на підставу позову
посилається на факт існування інших
чинників, які вплинули на формування
ціни товару, відхилені судом як такі, що
не підтверджуються жодними належними
та допустимими доказами.

Зокрема, завищення ціни товару
обґрунтовано позивачем наявністю
таких чинників як вартість зберігання
палива, банківські відсотки та
прогнозована вартість нафтопродуктів
у 2012 році. Проте, такі твердження є
хибними, оскільки спростовуються
обґрунтованими висновками тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України про
узгодженість дій позивача та третьої
особи при визначенні цін, враховуючи,
що запропоновані ними ціни схожі між
собою та значно відрізняються від
середніх роздрібних цін по Україні та
місту Києву, які вказані у статистичних
даних, що містяться у справі.

До того ж, за змістом п.12 ч.1 ст.1 Закону
України "Про ціни і ціноутворення"
торговельною надбавкою (націнкою) є
сума витрат суб'єкта господарювання, що
пов'язані з обігом товару та
здійснюються в процесі його продажу
(реалізації) у роздрібній торгівлі, та
прибутку. Відповідно, посилання
позивача на його витрати є
безпідставними, враховуючи, що
відповідач здійснював аналіз саме
роздрібних ринкових цін на паливо, які
такі витрати включають.

Не знаходять свого підтвердження й
доводи позивача про відсутність
підстав для притягнення Приватного
підприємства «Авторух» до
відповідальності з огляду на
відсутність наслідків встановленого
порушення у вигляді обмеження
конкуренції або іншого негативного
впливу на стан конкуренції.

Суд, при цьому, виходить з того, що у
даному випадку негативним наслідком є
сам факт спотворення результатів
торгів (через узгодження поведінки
конкурсантами), а докази такого
спотворення викладені у спірному
рішенні.

Аналогічна правова позиція міститься у
постановах Вищого господарського суду
України від 02.07.2013 у справі №5024/1194/2012 та
від 06.08.2013 у справі №906/284/13-г.

За таких обставин, господарський суд
дійшов висновку, що рішення №23-р/тк від
25.09.2013 тимчасової адміністративної
колегії Антимонопольного комітету
України ґрунтується на результатах
повного та всебічного дослідження
усієї сукупності обставин, які
свідчать про узгодженість
конкурентної поведінки Приватного
підприємства "Авторух" та Товариство з
обмеженою відповідальністю "КЛО-Карта",
а не виявляються у простому
співпадінні дій суб'єктів
господарювання, що зумовлене
специфікою відповідного товарного
ринку.

Висновки відповідача, що викладені в
оскаржуваному рішенні є вірними та
обґрунтованими, а підстав для визнання
недійсним рішення №23-р/тк від 25.09.2013
Антимонопольного комітету України не
вбачається.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відтак, позовні вимоги Приватного
підприємства «Авторух» до
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення №23-р/тк від
25.09.2013 Антимонопольного комітету
України є необґрунтованими,
документально не доведеними та
визнаються такими, що не підлягають
задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
відмови у позові, покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
32-34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову приватного
підприємства «Авторух» до
Антимонопольного комітету України за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариства з
обме5женою відповідальністю
«КЛО-Карта» про визнання недійсним
рішення- відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 11.02.2014 року.

Повне рішення буде складено протягом
п'яти днів з дня проголошення вступної
та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст складено

та підписано 18.02.2014

Суддя
К.В. Полякова