ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.02.2014
Справа № 905/8973/13

Суддя господарського суду Донецької
області Бойко І.А. при секретарі
судового засідання Займак Н.М.
розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом1: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго», Донецька
обл., м. Краматорськ

2. Управління житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради, Донецька обл., м. Краматорськ

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_1, Донецька область,
м.Краматорськ

про: зобов'язання вчинити певні дії

За участю представників сторін:

від позивача1: не з`явився;

від позивача2: Петровський Є.О. за
довіреністю від 01.03.2013р.;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю
від 04.06.2013р.

Позивач1, Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго», Донецька
обл., м. Краматорськ, позивач2,
Управління житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради, Донецька обл., м. Краматорськ,
звернулись до господарського суду
Донецької області з позовом до
Фізичної особи - підприємця - ОСОБА_1,
Донецька область, м.Краматорськ про
зобов'язання вчинити певні дії, а саме
зобов'язання фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_1, за свій рахунок
виконати дії по відновленню системи
централізованого опалення у власному
нежитловому приміщенні в будинку
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
посилаються на самовільне відключення
нагрівальних приладів опалення в
нежитловому приміщенні від
внутрішньої системи опалення
житлового будинку АДРЕСА_1, що
зафіксовано актом обстеження системи
опалення №02/15-0173 від 07.06.2010 р., договір
купівлі - продажу теплової енергії №492
від 01.01.2007 р., договір купівлі - продажу
нежитлового приміщення від 2002р. за
адресою: АДРЕСА_2.

09.01.2014 р. представник відповідача через
канцелярію суду надав заяву про
застосування строку позовної давності
до заявлених позовних вимог та відзив
на позовну заяву в якому заперечує
проти позовних вимог. Посилався на
відсутність договірних відносин між
ним та ТОВ «Краматорськтеплоенерго» на
час складення акту 02/15-0173 від 07.06.2010 р. у
зв'язку з чим позивач1 не є належним
позивачем у справі. Нормативно
обґрунтовував власні заперечення
приписами ст. 319, ч.2 ст. 383 ЦК України.

09.01.2014 р. представник позивача2 через
канцелярію суду надав письмові
пояснення щодо правового
обґрунтування процесуального
становища Управління житлового та
комунального господарства
Краматорської міської ради.

Розглянувши матеріали справи,
додатково надані документи,
господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

Рішенням Краматорської міської ради
від 06.03.2003 року №8/ІV-16, із змінами,
внесеними рішенням Краматорської
міської ради від 25.06.2003 року №11/ІV-24,
Управління житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради (надалі - позивач2) визначений
балансоутримувачем житлового фонду,
переданого в міську комунальну
власність міста Краматорська.

27.02.2004 року згідно акту
приймання-передачі основних засобів в
міську комунальну власність був
переданий житловий багатоквартирний
будинок АДРЕСА_2.

Згідно договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення в арці за
адресою: АДРЕСА_2, від 23.01.2002 р., ОСОБА_1 є
власником нежитлового приміщення,
вбудованого в житловий будинок,
корисною площею 55,8 м2, яка складає 1/1000
ідеальної частки від усього будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

01.01.2007 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю
„Краматорськтеплоенерго" м.
Краматорськ (Теплопостачальна
організація) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 м. Краматорськ
(Споживач) укладено договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 498, який набуває
чинності з дня його підписання та діє
до 31.12.2007 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі
посилаються на проведення
позапланової перевірки об'єкту
відповідача інспектором
Держенергонагляду в Донецькій області
07.06.2010 р. за результатами якої складено
акт № 02/15-0173, згідно до якого у
нежитловому приміщенні, вбудованого в
житловий будинок, яке належить
відповідачу на праві власності:

- прилади опалення внутрішньої
системи теплопостачання демонтовані,
замість радіаторів на стояках опалення
встановлені перемички;

- дозвіл на відключення від мереж
централізованого опалення,
затверджений центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства,
відсутній.

Предметом судового розгляду є
зобов'язання вчинити певні дії, а саме
зобов'язання фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_1, за свій рахунок
виконати дії по відновленню системи
централізованого опалення у власному
нежитловому приміщенні в будинку
АДРЕСА_1.

Дослідивши фактичні обставини справи,
оцінивши докази на їх підтвердження,
надавши правову кваліфікацію
відносинам сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, правових норм, які підлягають
застосуванню, та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позов позивача1
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго», Донецька
обл., м. Краматорськ, позивача2,
Управління житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради, Донецька обл., м. Краматорськ,
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Правовідносини щодо надання послуг з
теплопостачання регулюються Цивільним
та Господарським кодексами України,
Законами України «Про
житлово-комунальні послуги», «Про
теплопостачання», постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року
«Про затвердження Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення».

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності,
виконуються на підставі договорів.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України, зокрема такими
підставами є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Виходячи з приписів ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
зобов'язання виникають, зокрема, з
договору.

Згідно п. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відносини, пов'язані з виробництвом,
транспортуванням, постачанням та
використанням теплової енергії з метою
забезпечення енергетичної безпеки
України, підвищення
енергоефективності функціонування
систем теплопостачання, створення і
удосконалення ринку теплової енергії
та захисту прав споживачів та
працівників сфери теплопостачання
врегульовано, зокрема, ЗУ «Про
теплопостачання», ЗУ „Про
житлово-комунальні послуги"

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
житлово-комунальні послуги результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги це результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо-та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 ст.19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Порядок надання споживачам послуг з
теплопостачання встановлюється
Законом України „Про теплопостачання".
Обов'язковість договірних засад між
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
встановлена Законом України „Про
житлово-комунальні послуги".

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" предметом
регулювання цього Закону є
правовідносини, що виникають між
виробниками, виконавцями, споживачами
у процесі створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг.

Як вбачається з приписів вищенаведених
правових норм, предметом регулювання
Закону України "Про теплопостачання" та
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" є різні правовідносини, а саме:
правовідносини, які виникають у сфері
теплопостачання та правовідносини, які
виникають у сфері створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору. Таким чином,
як випливає із приписів даної правової
норми, споживач житлово-комунальних
послуг зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг
саме з виконавцем житлово-комунальних
послуг і цей договір має підготувати
саме виконавець житлово-комунальних
послуг.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» виробник -
є суб'єктом господарювання, який
виробляє або створює
житлово-комунальні послуги.

Теплова енергія відповідно до
визначення термінів у ст.1 Закону
України „Про теплопостачання" - це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 25.06.2013 р. по
справі №905/2620/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Краматорськтеплоенерго", м.
Краматорськ Донецької області, до
відповідача, Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Краматорськ Донецької
області про стягнення 25729,46 грн. суми
основного боргу за договором №498 від
01.01.2007р., встановлено, що фактично
договірні правовідносини між
сторонами припинились 01.01.2010р.
Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 30.07.2013 р. по
справі № 905/2620/13 означене рішення
залишено без змін. Постановою Вищого
господарського суду від 21.10.2013 р. по
справі № 905/2620/13 постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
30.07.2013 у справі № 905/2620/13 залишено без
змін.

Таким чином, на час звернення до суду зі
спірними вимогами щодо зобов'язання
фізичної особи - підприємця - ОСОБА_1, за
свій рахунок виконати дії по
відновленню системи централізованого
опалення у власному нежитловому
приміщенні в будинку АДРЕСА_1, між ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» та
відповідачем у справі відсутні
договірні відносини з приводу
постачання теплової енергії для
теплопостачання об'єкту відповідача за
адресою АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на самовільне
здійснення відповідачем реконструкції
системи централізованого опалення,
шляхом обрізання батарей
централізованих стояків та просять
зобов'язати відповідача привести
мережу центрального опалення у
нежитловому приміщенні, яке є його
власністю, за адресою АДРЕСА_2 до
попереднього стану, а саме: за свій
рахунок виконати дії по відновленню
системи централізованого опалення у
власному нежитловому приміщенні в
будинку АДРЕСА_1.

Тобто, позивачами обрано такий спосіб
захисту, як відновлення становища, яке
існувало до порушення прав та законних
інтересів суб'єктів господарювання.

Проте жодних документів, доказів на
підтвердження правового становища
відносно місця підприємств позивачів у
забезпечення кінцевого споживача
тепловою енергією, позивачами не
надано.

Також необхідно зазначити, що
позивачами не надано доказів в
підтвердження того, що дії відповідача
перешкоджають безперебійній роботі
інженерного обладнання будинку та
вжиттю заходів щодо дотримання в
суміжних приміщеннях вимог
будівельних норм і правил з питань
проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки;
забезпеченню державних будівельних
норм з питань складу, порядку
розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Виходячи з наявних у матеріалах
доказів, документів, наданих в
обґрунтування позовних вимог суд
дійшов висновку, що позивачами не
надано доказів в підтвердження того, що
самовільне відключення відповідача
від системи опалення порушує права та
законні інтереси позивачів чи інших
споживачів послуг.

Юридична заінтересованість позивачів
в судовому процесі зобов'язує довести
як наявність спірних матеріальних
правовідносин, так і факт порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання, ту обставину, що саме
на даного відповідача (відповідачів)
має бути покладено відповідальність за
порушення матеріального права.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що між сторонами у справі
відсутні матеріально-правові,
договірні відносини, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача 1
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго», Донецька
обл., м. Краматорськ, позивача2,
Управління житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради, Донецька обл., м. Краматорськ, до
Фізичної особи - підприємця - ОСОБА_1,
Донецька область, м.Краматорськ про
зобов'язання вчинити певні дії, а саме
зобов'язання фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_1, за свій рахунок
виконати дії по відновленню системи
централізованого опалення у власному
нежитловому приміщенні в будинку
АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають.

Суд не бере до уваги заяву представника
відповідача щодо застосування
наслідків спливу позовної давності,
оскільки сплив позовної давності є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог, які являються
доведеними та обґрунтованими. Оскільки
позовні вимоги позивачів про
зобов'язання вчинити певні дії не
підлягають задоволенню через їх
недоведеність та необґрунтованість,
суд приходить до висновку про
недоцільність застосування до них
наслідків спливу строків позовної
давності.

Що стосується заперечень відповідача
щодо відсутності між ним та ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» договірних
відносин у зв'язку з чим ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» не є
належним позивачем у справі, судом до
уваги не приймається з огляду на
наступне. Право звернення до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів закріплено безпосередньо у
Конституції України (ст. 55), Цивільному
Кодексі (ст. 16), Законі України «Про
судоустрій» (ст. 6). Право на звернення
до суду є невід'ємним особистим правом.

Витрати по сплаті судового збору у
відповідності до ст.ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст.
509 Цивільного кодексу України, ст. ст.67,
173, 179, 275 Господарського кодексу
України, керуючись ст.ст. 1, 21, 22, 24, 33, 34, 43,
44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог позивача1
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго», Донецька
обл., м. Краматорськ, позивача2,
Управління житлового та комунального
господарства Краматорської міської
ради, Донецька обл., м. Краматорськ, до
Фізичної особи - підприємця - ОСОБА_1,
Донецька область, м.Краматорськ про
зобов'язання вчинити певні дії, а саме
зобов'язання фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_1, за свій рахунок
виконати дії по відновленню системи
централізованого опалення у власному
нежитловому приміщенні в будинку
АДРЕСА_1, відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через
господарський суд Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його прийняття

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
І.А. Бойко