м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пілот»
про стягнення 123 389,72 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Десятник О.М.
від відповідача: Захарова К.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пілот»
про стягнення заборгованості за
контрактом № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р. у
розмірі 117 000, 00 грн., а також 6 389, 72 грн. -
штрафних санкцій за прострочення
платежу. Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати послуг
відповідно до умов вищевказаного
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.10.2013 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 11.12.2013
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням Виконуючого обов'язки
Голови Господарського суду міста Києва
від 27.12.2013 р. у зв'язку з відпусткою
Пригунової А.Б. справу № 910/206608/13
передано судді Коткову О.В для
подальшого розгляду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.12.2013 р. суддею Котковим О.В.
провадження та призначено до розгляду
у судовому засіданні на 29.01.2014 р.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 29.01.2014 р. справу №
зв'язку з її виходом із відпустки.
У процесі провадження у справі
відповідач подав відзив на позов, у
якому зазначає, що згідно підписаних
сторонами актів прийому-передачі
наданих послуг відповідачем отримано
послуг на загальну суму 81 770, 16 грн., з
яких оплачено на суму 15 611, 52 грн.
Крім того, відповідач зазначає, що
07.11.2013 р. між сторонами підписано
додаткову угоду до контракту № UKRBO2/9990183
від 19.02.2013 р., якою визначили, що
заборгованість відповідача станом на
01.11.2013 р. становить 66 158, 64 грн. та має
бути сплачена у строк до 15.11.2013 р., а
відтак - на думку відповідача, строк
виконання зобов?язань на час подання
позовної заяви до суду не настав.
Позивач, з посиланням на ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, подав клопотання про
уточнення позовних вимог, у якому
зазначає, що відповідно до додаткової
угоди до контракту № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013
р. зменшено розмір заборгованості
відповідача та просить стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі 56
158, 64 грн. та штрафну санкцію у розмірі 5
14.02.2014 р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
надійшло клопотання про уточнення
позовних вимог, у якій позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
за контрактом № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р. у
розмірі 46 158, 64 грн., а також штрафну
санкцію у розмірі 6 165, 00 грн.
Розглянувши вищевказані клопотання
позивача, суд відзначає, що відповідно
до ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
Відповідно до п.п. 3.10., 3.11. постанови
Пленуму вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
передбачені ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.
Господарським процесуальним кодексом
України не передбачено права позивача
на подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її, зокрема, як подання
іншого (ще одного) позову.

Як вбачається зі змісту вищевказаних
клопотань Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»,
позивачем фактично зменшено заявлені
до стягнення суми основного боргу та
штрафної санкції порівняно із
первісними позовними вимогами, а
відтак - суд розцінює зазначені заяви
як зменшення позовних вимог, що
передбачено ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України та
розглядає спір, виходячи із нової ціни
позову, що викладена в клопотанні
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
поданому 14.02.2014 р.

Відповідач подав пояснення до відзиву
на позовну заяву, у якому зазначає, що
заборгованість відповідача за
контрактом № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р.
становить 41 158, 64 грн., однак строк
виконання відповідачем зобов?язань
щодо оплати вказаних коштів на час
подання позову не настав.

У даному судовому засіданні
представники сторін підтримали свої
позиції.

Рішення у даній справі відповідно до
ст. 82 Господарського процесуального
кодексу України прийнято у нарадчій
кімнаті за результатами оцінки поданих
сторонами документів, копії яких
долучено до матеріалів справи та
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 17.02.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пілот» укладено
контракт № UKRBO2/9990183, за умовами якого
позивач зобов?язався надати, а
відповідач - прийняти та оплатити
послуги, вид, місце, час, строк
виконання, а також об?єм і якість
визначаються додатками до контракту,
які є його невід'ємними частинами.

Контракт, відповідно до п. 2.1., вступає в
силу з дня його підписання та діє на
протязі одного року. Якщо жодна із
сторін не заявила про розірвання
контракту, він продовжується на кожен
наступний рік.

Відповідно до п.п. 3.2., 3.3. контракту
позивач виставляє рахунки на сплату
відповідачем в кінці кожного етапу
надання послуг відповідно до актів
прийому-здачі робіт, що підписані
сторонами. Рахунки сплачуються
відповідачем протягом семи
банківських днів після отримання їх
від позивача. У випадку затримання
платежу позивач може нарахувати
відповідачу штраф у розмірі 0, 05 % від
суми сплати за кожний день
прострочення, що не звільняє
відповідача від слати затриманої суми.

Згідно з п. 3.5. договору закриваючі
документи (рахунок, рахунок-фактура,
акт про надання послуг) вважаються
отриманими відповідачем при
відправленні електронною поштою,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, передачі кур'єрською
службою, врученні під розписку
уповноваженій особі, а також при
отриманні підтверджуючого сигналу, в
разі відправки факсимільного
повідомлення.

Відповідно до додатку № 1 до контракту
№ UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р. позивач
зобов?язується за запитом відповідача
надати послуги по пошуку. підбору та
працевлаштуванню персоналу, а
відповідач - виплатити винагороду за
конкретну посаду. Послуги вважаються
виконаними у випадку фактичного виходу
кандидата на роботу до відповідача або
через нього до третьої особи.

Відповідно до доповнень від 04.03.2013 р. та
від 16.04.2013 р. до додатку № 1 до контракту
№ UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р. позивач
зобов?язується надати послуги по
підбору персоналу на посади головного
бухгалтера - сума винагороди позивача 42
367, 70 грн. (додатково 20 % податку на
додану вартість), менеджера з туризму -
сума винагороди 25 774, 30 грн. (додатково 20
% податку на додану вартість), директора
з персоналу - сума винагороди 42 367, 80 грн.
(додатково 20 % податку на додану
вартість).

07.11.2013 р. між сторонами укладено
додаткову угоду до контракту № UKRBO2/9990183
від 19.02.2013 р., відповідно до якої сторони
дійшли згоди про припинення дії
вказаного контракту після виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пілот» зобов?язань
по сплаті заборгованості за отримані
за контрактом послуги, загальна
вартість яких становить 81 770, 16 грн.

Також додатковою угодою від 07.11.2013 р.
встановлено, що станом на 01.11.2013 р.
заборгованість складає 66 158, 64 грн., яка
має бути сплачена до 15.11.2013 р.

Як встановлено судом та
підтверджується сторонами, позивачем
надано обумовлені контрактом №
UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р. послуги на
загальну суму 81 770, 16 грн., про що
свідчить фактичний вихід працівників
на визначені контрактом № UKRBO2/9990183 від
19.02.2013 р. посади в Товаристві з
обмеженою відповідальністю «Пілот».

Також наявними у справі платіжними
дорученнями підтверджується
перерахування відповідачем на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
грошових коштів у розмірі 35 611, 52 грн. за
контрактом № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що відповідачем порушено
умови № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р. в частині
оплати вартості обумовлених
контрактом послуг, у зв?язку з чим у
нього виникла заборгованість у розмірі
41 158, 64 грн., яку позивач просить
стягнути у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Оцінюючи подані сторонами докази та
наведені обґрунтування за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положеннями ч. 2 ст. 901 Цивільного
кодексу України визначено, що
положення глави 63 Цивільного кодексу
України можуть застосовуватись до всіх
договорів про надання послуг, якщо це
не суперечить суті зобов'язання.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

За умовами контракту № UKRBO2/9990183 від
19.02.2013 р. відповідач зобов?язаний
оплатити надані Товариством з
обмеженою відповідальністю «Менпауер
Україна» послуги на підставі рахунків
останнього, протягом семи банківських
днів після їх отримання.

Слід відзначити, що позивачем на вимогу
ухвали Господарського суду міста Києва
від 28.10.2013 р. у справі № 910/20660/13 надано
суду докази вручення відповідачу
рахунків відповідно до п.п. 3.2., 3.5.
контракту № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р., про що
свідчать підписи представників
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пілот» про їх
отримання.

Відповідач факт отримання вказаних
рахунків від Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
безпосередньо та електронною поштою,
не заперечував.

Тож, приймаючи до уваги, що судом
встановлено та сторонами
підтверджується факт надання
позивачем послуг за контрактом №
UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р., з огляду на норми
Цивільного кодексу України, які
визначають обов'язковість виконання
договірних зобов?язань, враховуючи
закріплені цивільним законодавством
України принципи добросовісності та
розумності, суд дійшов висновку, що
станом на момент прийняття рішення у
даній справі строк виконання грошових
зобов?язань є таким, що настав.

Стосовно тверджень відповідача про
передчасність позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
щодо стягнення заборгованості за
контрактом № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р.,
оскільки за умовами додаткової угоди
від 07.11.2013 р. строк оплати боргу
встановлено 15.11.2013 р., суд відзначає, що
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
подано до Господарського суду міста
Києва 25.10.2013 р., в той час як послуги за
контрактом № UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р.
позивачем надано у квітні-травні 2013
року.

За приписами ст. 631 Цивільного кодексу
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення. Сторони можуть
встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.

Таким чином, умови додаткової угоди від
07.11.2013 р. підлягають застосуванню лише з
моменту його укладення, оскільки самою
угодою не передбачено застосування
положень до відносин, що виникли до її
укладення.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Тож, виходячи із заявлених позивачем
вимог та наведених ним обставин,
приймаючи до уваги встановлені судом
обставини, враховуючи, що за приписами
ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, з огляду
на доведеність надання позивачем
послуг за контрактом № UKRBO2/9990183 від
19.02.2013 р., суд дійшов висновку про
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення заборгованості у розмірі 41
158, 87 грн. та про задоволення позову в
цій частині.

При цьому, задовольняючи вимоги
позивача в частині стягнення
заборгованості за контрактом №
UKRBO2/9990183 від 19.02.2013 р. у розмірі 41 158, 87
грн., суд виходить із встановлення за
наявними у справі доказами та на
підставі пояснень сторін, факту
надання позивачем послуг, обумовлених
вищевказаним контрактом, що відповідно
до додатку № 1 до контракту № UKRBO2/9990183
від 19.02.2013 р. свідчить вихід обраних
позивачем кандидатів на роботу до
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пілот» та приймає до
уваги встановлений вищевказаним
контрактом принцип оплатності таких
послуг.

Також позивач просить стягнути з
відповідача штрафну санкцію у розмірі 6
165 00 грн. за прострочення виконання
грошових зобов?язань.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Здійснивши аналіз вищенаведених норм,
суд вважає за необхідне відзначити, що
передбачена пунктом 3.3. договору
штрафна санкція за правовими ознаками
фактично є пенею.

При цьому, за змістом наведених норм,
підставою нарахування пені є
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання і нараховується
за період з моменту виникнення
прострочення та в межах терміну
прострочення з урахуванням граничних
строків нарахування штрафних санкцій,
встановлених чинним законодавством
України.

Приймаючи до уваги, що відповідачем
допущено прострочення виконання
зобов'язань за контрактом № UKRBO2/9990183
від 19.02.2013 р., суд вважає обґрунтованим
вимоги позивача про застосування
штрафних санкцій за порушення
договірних зобов'язань.

Згідно розрахунку позивача, розмір
штрафної санкції за період з 15.05.2013 р. до
23.10.2013 р. з урахуванням здійснення
відповідачем часткових проплат
становить 6 389, 72 грн.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем штрафної санкції (пені),
судом встановлено, що розрахунок
позивача здійснений за ставкою, що не
перевищує подвійну облікову ставку
Національного банку України, яка діяла
в період, за який здійснюється
розрахунок, а заявлена позивачем до
стягнення сума не перевищує розрахунок
суду.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення штрафної санкції (пені) у
розмірі 6 389, 72 грн. визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню судом.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 7 Закон України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду,
зокрема, у разі зменшення розміру
позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пілот» (02088, м. Київ,
вул. Лісова, 80, ), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Менпауер
Україна» (01004, вул. Льва Толстого, 3-А, ) заборгованість у розмірі 41
158, 87 (сорок одна тисяча сто п'ятдесят
грн. 87 коп.) грн. 6 389, 72 (шість тисяч
триста вісімдесят дев'ять грн. 72 коп.)
грн. - штрафних санкцій та 946, 47
(дев'ятсот сорок шість грн. 47 коп.) грн. -
судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Менпауер Україна»
(01004, вул. Льва Толстого, 3-А, ) з Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 1 521, 33 (одна
тисяча п'ятсот двадцять грн. 33 коп.) грн.

4. Видати наказ після набрання рішення
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 24.02.2014 р.

Суддя
Пригунова А.Б.