номер провадження справи 4/120/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014
Справа № 908/3994/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" (юридична
адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса,
36-Б; адреса для листування: 04008, м. Київ,
вул. Фрунзе, 39)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Базис Лімідет", (69032,
м. Запоріжжя, вул. Проїзд
Дружний, буд. 11)

про стягнення 416 839,35 грн.
заборгованості за договором №ВКЛ-2003465
від 17.06.20011р.

суддя Зінченко Н.Г.

за участю представників сторін:

від позивача - Лопухов В.А., довіреність
№48.2-08д/119/13 від 22.10.2013р.;

від відповідача -не з'явився.

09.12.2013 р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
Публічне акціонерне товариство "Дельта
Банк", м. Київ з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Базис Лімідет", м.
Запоріжжя про стягнення 416 839,35 грн.
заборгованості за договором №ВКЛ-2003465
від 17.06.20011р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 09.12.2013 р.
порушено провадження у справі № 908/3994/13,
справі присвоєно номер провадження
4/120/13, розгляд справи призначено на
15.01.2014 р., у сторін витребувані
документи і докази, необхідні для
вирішення спору. Ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 15.01.2014 р., на підставі ст. 77
ГПК України, розгляд справи відкладено
на 03.02.2014р. Ухвалою суду від 03.02.2014р., на
підставі ст. ст.. 69, 77 ГПК України,
продовжено процесуальний строк
вирішення спору у справі №908/3994/13, до -
24.02.2014р., розгляд справи відкладено на
19.02.2014р.

В судовому засіданні 19.02.2014р. справу
розглянуто, прийнято та оголошено, на
підставі ст. 85 ГПК України, вступну та
резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника
позивача розгляд справи здійснювався
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

Відповідач в жодне судове засідання не
прибув, про визнання позову не заявив,
відзив на позовну заяву, витребувану
ухвалами суду по справі документи і
матеріали суду не надав, про поважність
причин неявки уповноваженого
представника суд не попереджав.

Згідно зі ст. 93 ЦК України
місцезнаходження юридичної особи
визначається місцем її державної
реєстрації, якщо інше не встановлено
законом.

Позивачем надано суду Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серія АА №
579309, згідно з якою, станом на 13.02.2014р.,
юридичною адресою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Базис
Лімідет" () є: 69032, м.
Запоріжжя, вул. Проїзд Дружний, буд. 11,
що відповідає юридичній адресі
відповідача, зазначеній у позовній
заяві.

Ухвала господарського суду
Запорізької області від 09.12.2013 р. про
порушення провадження у справі №
908/3994/13, яка направлялася на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Базис Лімідет", яка
зазначена у позовній заяві
вих..№31.4-08/10118/13 від 18.11.2013р., повернулася
на адресу суду з відміткою відділення
поштового зв'язку: "За закінченням
терміну зберігання ".

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. зазначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

За таких обставин, суд вважає, що ним
були вжиті достатні заходи для
повідомлення відповідача про дату, час
та місце розгляду справи № 908/3994/13.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що вся відповідальність за
несвоєчасне повідомлення органів
реєстрації про зміну місцезнаходження
покладається на юридичну особу, суд
вирішив за доцільне розглянути справу
по суті за наявними в ній матеріалами,
яких достатньо для вирішення спору по
суті, за відсутністю відповідача.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються
на ст., ст. 11, 509, 525, 526, 549, 623, 624, 625ЦК
України і полягають в тому, що 17.06.2011 р.
сторонами у справі був укладений
договір кредитної лінії № ВКЛ-2003465, за
умовами якого позивач зобов'язався
надати відповідачу грошові кошти -
кредит, у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання. Надання
кредиту здійснюється окремими
частинами - транш, на умовах визначених
договором в межах відновлювальної
кредитної лінії з максимальним лімітом
заборгованості 300 000,00 грн., з кінцевим
терміном повернення заборгованості до
16 грудня 2012 року. Плата за користування
кредитом у вигляді процентів становить
23,99% річних у разі, якщо позичальником
виконуються всі умови Кредитного
договору, 28,99% річних, у разі
невиконання Позичальником будь-якого
із зобов'язань, визначених в Кредитному
договорі (зазначена умова зміни
процентної ставки вступає в дію,
починаючи з моменту (дати) невиконання
зазначених зобов'язань та діє до дня
(включно) виконання зобов'язань. У разі
прострочення кінцевого терміну
повернення Кредиту, який визначено
Договором, діюча на такий момент
прострочення річна ставка за Договором
збільшується на 20 процентних пунктів
та починає застосовуватись до
взаємовідносин сторін за Договором
починаючи з дня, наступного за кінцевим
терміном (днем) погашення
заборгованості за Кредитом по день
фактичного погашення заборгованості
за цим Договором. Кредит надавався
позичальнику в безготівковій формі,
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок Відповідача №
6501 у АТ «Дельта Банк», згідно
письмових заяв Позичальники. В свою
чергу Відповідач зобов'язувався
відповідно до п. 3.3.3. Кредитного
договору забезпечити своєчасну оплату
платежів, передбачених Кредитним
договором. Зокрема, відповідно до п. 1.1.4.
Кредитного договору повернення
Кредиту здійснюється не пізніше
кінцевого терміну погашення Кредиту,
визначеного у п. 1.1. Кредитного договору
згідно Графіку платежів наведеного у
Додатку №1 до Кредитного договору, який
є невід'ємною частиною, на рахунок
Кредитора, зазначений у п. 2.1.
Кредитного договору. В порушення
вищезазначених умов Кредитного
договору, Відповідач свої зобов'язання
належним чином не виконав, в результаті
чого має загальну заборгованість по
сплаті кредиту, відсотків за
користування ним, яка станом на 02.09.2013
року складає 416 839,35 грн. З урахуванням
викладеного, позивач просить суд позов
задовольнити та стягнути з
відповідача 416 839,35 грн., з яких: 297 783,30
грн. - заборгованість зі сплати тіла
кредиту; 21 530,15 грн. - розмір пені за
несвоєчасне повернення кредиту; 87 928,05
грн. - сума заборгованості за
відсотками; З 597,85 грн. - розмір пені за
несвоєчасне повернення відсотків; 6 000,00
грн. - розмір пені з п.п. 3.3.4, п.п. 4.2
кредитного договору.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи у їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2011 р. Публічним акціонерним
товариством "Дельта Банк" (позивачем у
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Базис Лімідет"
(відповідачем у справі) був укладений
договір кредитної лінії № 0 з
відповідними додатками до нього (далі
за текстом - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1, п. 1.1.1 Кредитного
договору позивач (Кредитор)
зобов'язався надати відповідачу
(Позичальнику), грошові кошти - кредит, у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання. Надання
кредиту здійснюється окремими
частинами - транш, на умовах визначених
договором в межах відновлювальної
кредитної лінії з максимальним лімітом
заборгованості 300 000,00 грн., який
зменшується рівними частинами
починаючи з липня 2012 року у
відповідності до графіку наведеному у
додатку №1 до договору, який є
невід'ємною частиною, зі сплатою плати
за користування кредитом у розмірі 23,99%
річних, в порядку визначеному
договором, та кінцевим терміном
погашення заборгованості за кредитом
до 16 грудня 2012 року на умовах
визначених договором.

Згідно з п. п.1.1.2, 1.1.3 Кредитного
договору у випадку невиконання
відповідачем зобов'язань передбачених
п. 3.3.12 договору, плата за користування
Кредитом встановлюється в розмірі 28,99%
річних починаючи з моменту невиконання
зазначених зазначених зобов'язань.
Підвищена плата за користування
Кредитом розмірі 28,99% річних діє до дня
(включно) виконання умов п.3.3.12 Договору.
При цьому сторони погодили, що
зазначене збільшення розміру
процентної ставки ставки по Договору
не потребує додаткового
двохстороннього погодження та
внесення відповідних письмових змін до
договору. У разі прострочення
кінцевого терміну повернення Кредиту,
який визначено в першому абзаці цього
пункту договору, діюча на такий момент
прострочення річна процентна ставка
за Договором збільшується на 20
процентних пунктів та починає
застосовуватись до взаємовідносин
сторін за Договором починаючи з дня,
наступного за кінцевим терміном (днем)
погашення заборгованості за кредитом
по день фактичного погашення
заборгованості за Договором. При цьому
Сторони погодили, що зазначене
збільшення розміру річної процентної
ставки по договору не потребує
додаткового двохстороннього
погодження та внесення відповідних
письмових змін до договору.

За умовами п. 2.1 Кредитного договору
погашення кредиту здійснюється до 10
числа місяця включно у відповідності
до графіку, наведеному у Додатку №1 до
Договору, на рахунок Кредитора,
зазначений у п. 2.1 договору.

В місяці, на який припадає закінчення
терміну користування Кредитом,
зазначений в п 1.1, платіж
повинен бути сплачений Позичальником
не пізніше кінцевого терміну
повернення Кредиту. У випадку, якщо
день сплати Платежу припадає на
вихідний, святковий або календарний
день, котрий у поточному місяці
відсутній (29, 30 або 31 число), то
Позичальник зобов'язаний сплатити
Платіж у наступний робочий день.

Кредит надається з метою поповнення
обігових коштів. (п. 1.2 Кредитного
договору).

За умовами п. 2.1 Кредитного договору
видача кредиту на цілі визначені п.1.2
договору, проводиться з позичкового
рахунку № 6501 у АТ «Дельта Банк» на
поточний рахунок позичальника в
гривні, згідно письмових заяв
Позичальники. Згідно з п. 3.1 Кредитного
договору позивач зобов'язався надати
кредит Позичальнику відповідно до умов
Договору.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачем зобов'язання щодо надання
відповідачу кредиту виконані належним
чином та в повному обсязі відповідно до
умов Кредитного договору. Надання
кредиту відповідачу підтверджується
меморіальними ордерами, копії яких
містяться в матеріалах справи,
оригінали зазначених документів
оглянуті в судовому засіданні.

Відповідач, в порушення умов
кредитного договору, свої зобов'язання
належним чином не виконав.

Відповідно до п. п.3.3.3, 3.3.4, 3.3.5
Кредитного договору позичальник
зобов'язався дотриматись положень
договору та договорів, які зазначені в
п. 1.3 договору, протягом строку
використання кредиту сплачувати
проценти за їх використання в порядку
визначеному договором та повернути
кредитору у повному обсязі кредит зі
сплатою процентів та комісій
кредитора, та можливих штрафних
санкцій, у термін, визначений
договором.

Крім того, відповідачу були нараховані
відсотки за користування кредитними
коштами в сумі 87 928,05 грн.

Станом на час вирішення справи в
судовому засіданні решта основної суми
кредиту, заборгованості по відсоткам
за користування кредитними коштами,
відповідачем погашена не була.

Таким чином, за відповідачем рахується
заборгованість зі сплати тіла кредиту
в сумі 297 783, 30 грн. та
заборгованості за відсотками в сумі 87
928,05 грн.

Статтею 174 ГК України передбачено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 345 ГК України
передбачено, що кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, укладеного в письмовій формі
між кредитором та позичальником, в
якому обов'язково повинно бути
передбачено мета, сума і строк кредиту,
умови та порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткова
ставка, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Приписами ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Глава 50 ЦК України передбачає
підстави та умови припинення
зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК
України встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Пунктом 10.10 Кредитного договору
встановлено, що Договір набуває
чинності, з моменту підписання
сторонами і діє до моменту повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за основним договором.

Отже, зобов'язання відповідача по
поверненню кредиту та сплаті процентів
за користування кредитними коштами не
припинено.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту
містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання є недопустимою, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідач доказів належного і повного
виконання зобов'язань по поверненню
основної суми заборгованості по
кредиту та сплаті процентів за
користування кредитними коштами суду
не довів.

Таким чином, вимоги про стягнення з
відповідача заборгованість зі сплати
тіла кредиту в сумі 297 783, 30 грн. та
заборгованості за відсотками в сумі 87
928,05 грн. пред'явлені до стягнення
обґрунтовано та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Пунктом 2 ст. 193 ГК України, встановлено,
що порушення зобов'язання є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених ГК України,
іншими законами або договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232
ГК України.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. (з
наступними змінами та доповненнями)
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Позивачем, за період з 04.03.2013 р. по 02.09.2013
р., заявлені вимоги про стягнення з ТОВ
"Базис Лімідет" пені за несвоєчасне
повернення кредиту в сумі 21 530,15 грн.,
пені за несвоєчасне повернення
відсотків в сумі 3 597,85 грн. та пені
згідно п.п. 3.3.4, п.п. 4.2 кредитного
договору в сумі 6 000,00 грн.

За умовами п. п. 4.1, 4.2 Кредитного
договору у випадку прострочення
позичальником строків сплати
процентів, комісій, а також
прострочення строків повернення
кредиту, визначених договором,
позичальник сплачує кредитору пеню з
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період прострочення, від несвоєчасно
сплаченої суми за кожний день
прострочення. У випадку порушення
позичальником вимог п.3.3 договору,
позичальник зобов'язаний сплатити
кредитору штраф у розмірі 1% від суми
кредиту, визначеного п.1.1 договору, за
кожний випадок порушення.

Відповідно до п. 3.3.4 Кредитного
договору позичальник зобов'язався
протягом строку використання кредиту
сплачувати проценти за їх використання
в порядку визначеному договором.

Даний розрахунок судом перевірений та
встановлено, що розрахунок пені за
несвоєчасне повернення кредиту, пені
за несвоєчасне повернення відсотків та
штрафу згідно п. п. 3.3.4, п. п. 4.2
кредитного договору позивачем
виконаний вірно.

Однак, незважаючи на те, що позивачем
сума 6000, 00 грн. заявлена як пеня, суд
зважаючи на правову природу заявленої
суми та враховуючи п. 4.2 кредитного
договору, фактично вважає, що ця сума є
штрафом та задовольняє вимоги з
урахуванням викладеного.

Отже, вимоги про стягнення з
відповідача пені за несвоєчасне
повернення кредиту в сумі 21 530,15 грн.,
пені за несвоєчасне повернення
відсотків в сумі 3 597,85 грн. та штрафу
згідно п. п. 3.3.4, п. п. 4.2 кредитного
договору в сумі 6 000,00 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню судом.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у
судовому розгляді справи не
скористався, письмових пояснень не
надав, проти позову не заперечив,
доказів погашення заборгованості у
повному обсязі суду не надав.

Враховуючи викладене, вимоги про
стягнення з ТОВ "Базис Лімідет" 297 783,30
грн. заборгованості зі сплати тіла
кредиту, 87 928,05 грн. заборгованості за
відсотками, 21 530,15 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту, 3 597,85
грн. пені за несвоєчасне повернення
відсотків та 6 000,00 грн. пені згідно п.п.
3.3.4, п.п. 4.2 договору є доведеними,
обґрунтованими, заснованими на законі,
та такими, що підлягають задоволенню
судом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються відповідача,
оскільки спір доведено до суду з його
вини.

Керуючись ст., ст. 525, 526, 530, 549, 599, 611, 1049, 1054
ЦК України, ст., ст. 174, 175, 193, 230-232, 345 ГК
України, ст., ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", м. Київ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Базис Лімідет", м.
Запоріжжя задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Базис Лімідет", (69032,
м. Запоріжжя, вул. Проїзд
Дружний, буд. 11, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" (юридична
адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б;
адреса для листування: 04008, м. Київ, вул.
Фрунзе, 39, ) 416 839
(чотириста шістнадцять тисяч вісімсот
тридцять дев'ять) грн. 35 коп.
заборгованості за кредитним договором
та 8 336 (вісім тисяч триста тридцять
шість) грн. 79 коп. судового збору. Видати
наказ.

Повне рішення оформлено і
підписано у відповідності до вимог ст.,
ст. 84, 85 ГПК України "21" лотого 2014 р.

Суддя

Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.