ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.02.2014 р.
Справа№ 2/229

Суддя господарського суду Львівської
області Кітаєва С.Б. при секретарі
судового засідання Мак Х.Б.,
розглянувши матеріали справи

за скаргами:Приватного підприємства
„Бірюза", м. Львів та Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк",
м. Харків;на дії:Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, м. Львів;у
справі:№2/229стягувач:Публічне
акціонерне товариство „УкрСиббанк", м.
Харків;боржник:Приватне підприємство
„Бірюза", м. Львів;

За участю представників:

від стягувача: Тимрук Н.Б., представник ,
довіреність в матеріалах справи;

від боржника: Іваночко М.В.,представник,
довіреність в матеріалах справи;

від Личаківського ВДВС Львівського
МУЮ: Сидій О.В., представник,
довіреність в матеріалах справи

присутній : від ТзОВ «Периметр» -
оцінювач В. Бакалець.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського
суду Львівської області було подано
скарги Приватного підприємства
„Бірюза", м. Львів та Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк",
м. Харків на дії Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції у справі №2/229 за позовом ПАТ
"УкрСиббанк" до ПП "Бірюза" про
стягнення 4 893 236 грн. 50 коп. та за
зустрічним позовом ПП "Бірюза" до ПАТ
"УкрСиббанк" про визнання незаконними
дій.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 15.04.2013 р у справі
№2/229 ( суддя Мазовіта А.Б.) в
задоволенні скарги Приватного
підприємства «Бірюза» на дії
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 05.02.2013
р відмовлено. В задоволенні скарги
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», м.Харків, на дії
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 06.02.2013
року відмовлено.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 28
травня 2013 р. апеляційні скарги
приватного підприємства «Бірюза» та
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» залишено без задоволення,
а ухвалу господарського суду
Львівськоїї області від 15.04.2013 року у
справі №2/229 - без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 6 листопада 2013 року
касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 28 травня 2013
року за скаргами ПП «Бірюза» та ПАТ
«УкрСиббанк» на дії Личаківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції у справі господарського суду
Львівської області за позовом ПАТ
«УкрСиббанк» до ПП «Бірюза» про
стягнення суми, задоволено частково.
Скасовано постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
28 травня 2013 року та ухвалу
господарського суду Львівської
області від 15 квітня 2013 року. Справу
передано до господарського суду
Львівської області на новий розгляд.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду Львівської
області призначено повторний
автоматичний розподіл справи №2/229., за
результатами якого визначено суддю
Кітаєву С.Б. для розгляду скарг у
справі №2/229.

Ухвалою від 02.12.2013 року прийнято
справу №2/229 до розгляду, судове
засідання призначено на 12.12.2013 року.
Розгляд справи відкладався з підстав,
зазначених в ухвалах суду від 12.12.2013р.,
від 24.01.2013р., строки розгляду скарги
продовжувались за клопотанням
представника ПАТ «УкрСиббанк» на
п»ятнадцять днів; в порядку ст.30 ГПК
України в судове засідання на 07.02.2014
року викликався оцінювач ТзОВ
«Периметр» Бакалець Василь Антонович.

В судове засідання з'явився
представник боржника, скаргу
підтримав, просив задоволити.

В судове засідання з'явився
представник стягувача, скаргу
підтримав, просив задоволити.

В судове засідання з'явився
представник ДВС, проти скарг заперечив,
просив відмовити.

Викликані ухвалою суду Гуцій Ю.М.
та Семко В.З. в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Боржник та стягувач (скаржники) в
скаргах зазначили, що на виконання
рішення Господарського суду
Львівської області від 08.09.2011 р. у
справі №2/229 про стягнення з ПП "Бірюза"
на користь ПАТ "УкрСиббанк" 4 408 748 грн. 20
коп. боргу і судових витрат, державним
виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ
було замовлено проведення оцінки
арештованого майна. Листом від 06.12.2012 р.
начальник ВДВС повідомив боржника та
стягувача, що згідно звіту оцінювача
вартість арештованого майна, а саме:
нежитлових приміщень площею 712,2 кв.м, що
розташовані за адресою м. Львів, вул.
Зелена, 44, становить 1 986 722 грн. 00 коп. Не
погодившись із вказаною оцінкою,
стягувач подав заяву про призначення
рецензування. Листом державний
виконавець звернувся до ПП „Західний
експертно-консалтинговий центр" для
проведення рецензування звіту. Листом
від 07.01.2013 р. державний виконавець
повідомив боржника та стягувача, що
згідно рецензії звіт в цілому
відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна, але має незначні недоліки, що не
вплинули на достовірність оцінки.

Боржник та стягувач вважають, що
державним виконавцем при визначенні
вартості (оцінки) майна боржника були
допущені порушення вимог Закону
України „Про виконавче провадження" та
вимог законодавства про оцінку майна.
Зокрема, оцінювачем використано
знижувальні коефіцієнти, що не
передбачено чинними
нормативно-правовими актами для
ринкової вартості. Національним
стандартом №1 „Загальні засади оцінки
майна і майнових прав" визначено, що
застосування до об'єкта оцінки
знижувальних коефіцієнтів передбачено
лише для ліквідаційної вартості.

Також, всупереч ст. 10 Закону України
„Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні" державним виконавцем не
проводився на конкурсних засадах
відбір суб'єкта оціночної діяльності.
При здійсненні оцінки оцінювачем взято
по три аналоги для порівняння в кожному
з використаних підходів, що є
недостатнім для коректних розрахунків.

Банк пояснює, що для об'єктивного
розгляду даної справи ним було
замовлено альтернативну рецензію
звіту про оцінку. Згідно
альтернативної рецензії №29/01 від 29.01.2013
р. звіт про оцінку від 12.11.2012 р. має
наступні недоліки: використана
недостатня кількість аналогів,
застосовано невдалий вибір аналогів
відносно розташування об'єкта оцінки,
допущені помилки у застосуванні
коригувань та застосування методу
понижуючих коефіцієнтів, не
передбачених нормативно-правовими
актами щодо визначення ринкової
вартості, що суттєво вплинуло на
результат. Таким чином, звіт про оцінку
від 12.11.2012 р. не повною мірою відповідає
вимогам нормативно-правових актів з
оцінки майна і має значні недоліки, що
вплинули на достовірність оцінки, але
може використовуватися з метою,
визначеною у звіті, після виправлення
недоліків.

В матеріалах справи знаходиться ще
один висновок - звіт про оцінку майна,
виготовлений ТзОВ „Білдінг" станом на
07.06.2011 р., згідно якого початкова
вартість об'єкта оцінки (нежитлових
приміщень площею 712,2 кв.м, що
розташовані за адресою м. Львів, вул.
Зелена, 44) становить 3 255 771 грн., а
ринкова вартість об'єкта оцінки, яка
розрахована порівняльним підходом для
примусового відчуження станом на 07.06.2011
р. без ПДВ становить 5 305 460 грн.
Зважаючи на те, що зазначеним висновком
проводилась оцінка одного і того ж
об'єкту, для подальшої реалізації в
тому ж виконавчому провадженні з метою
задоволення вимог кредитора, допущені
експертом (ФОП Гуцієм Ю.М.) порушення
призвели до значного заниження
вартості об'єкту.

Скаржники стверджують, що при
проведенні оцінки ФОП Гуцієм Ю.М. не
було дотримано вимог Національного
стандарту №1 „Загальні засади оцінки
майна і майнових прав", вимог Закону
України „Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні" в частині ознайомлення з
об'єктом оцінки, збирання та оброблення
вихідних даних та іншої інформації,
необхідної для проведення оцінки,
ідентифікації об'єкта оцінки та
пов'язаних з ним прав, відображення
зібраної інформації у звіті про оцінку
майна, опису та аналізу зібраних і
використаних вихідних даних,
особистого огляду об'єкта оцінки.

З огляду на викладене, скаржники
просили визнати дії державного
виконавця Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції щодо визначення вартості та
оцінки майна боржника, та використання
в межах виконавчого провадження,
неправомірними, визнати недійсною
проведену Личаківським відділом
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції оцінку описаного майна ПП
"Бірюза" (нежитлових приміщень площею
712,2 кв.м, що розташовані за адресою м.
Львів, вул. Зелена, 44) згідно звіту ФОП
Гуція Ю.М. станом на 12.11.2012 р., висновок
визнати таким, що не підлягає
використанню та зобов'язати державного
виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ
провести повторну оцінку майна
боржника із залученням іншого
оцінювача.

Представник Личаківського ВДВС
Львівського МУЮ стверджує, що
державним виконавцем були дотримані
процедури щодо оцінки майна,
заперечень на оцінку та рецензування,
визначені Законом України «Про
виконавче провадження», посилається на
те, що державний виконавцеь діяв в
межах, встановлених діючим
законодавством про виконавче
провадження.

Запрошений в судове засідання оцінювач
Бакалець В.А., яким за №39/01 від 29 січня
2013 року проводилась альтернативна
рецензія на Звіт про оцінку
торгово-адміністративного приміщення
загальною площею 712,2 кв.м., що
знаходиться за адресою м.Львів,
вул.Зелена буд.-44 підтвердив, що при
проведенні рецензування звіту
оцінювача Гуцій Ю.М. виявлено , що звіт
не у повній мірі відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна і має значні недоліки, що
вплинули на достовірність оцінки. Так,
зокрема посилається на те, що мала
місце при проведенні звіту Гуцій Ю.М.
недостатня кількість аналогів,
невдалий вибір аналогів відносно
розташування об»єкта оцінки, помилки у
застосуванні коригувань та
застосування методу понижуючих
коефіцієнтів, не передбачені
нормативно-правовими актами щодо
визначення ринкової вартості , що
суттєво вплинуло на результат.

Розглянувши матеріали скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін виконавчого провадження
(скаржників) та державного виконавця,
заслухавши пояснення оцінювача
Бакалець В.А., суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 17.06.2010 р. у
справі №2/229 позов задоволено частково -
стягнуто з ПП „Бірюза" на користь ПАТ
„УкрСиббанк" 3 645 914 грн. заборгованості
по кредиту, 325 747,75 грн. заборгованості
по сплаті процентів, 392 766,15 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту, 16 255,70
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів, 5000 грн. 00 коп. неустойки., 22
853,10 грн. державного мита та 211,50 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. В
задоволенні решти позовних вимог за
первісним позовом відмовлено.
Зустрічний позов задоволено частково -
визнано незаконним збільшення ПАТ
„УкрСиббанк" процентної ставки за
користування кредитом за кредитним
договором №0 від 31.05.2007р. до 26%
річних. В задоволенні решти позовних
вимог за зустрічним позовом
відмовлено.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
14.09.2010 р. у справі №2/229 рішення
Господарського суду Львівської
області від 17.06.2010 р. залишено без змін,
апеляційну скаргу ПП „Бірюза" без
задоволення.

Постановою Вищого господарського
суду України від 10.11.2010 р. у справі №2/229
скасовано постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
14.09.2010 р. та рішення Господарського суду
Львівської області від 17.062010 р. в
частині задоволення зустрічного
позову за вимогою про визнання
незаконним збільшення ПАТ
„УкрСиббанк" процентної ставки за
користування кредитом за кредитним
договором № 0 від 31.05.2007 р. до 26
відсотків річних. У цій частині
відмовлено у задоволенні зустрічного
позову. У решті постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
14.09.2010 р. та рішення Господарського суду
Львівської області від 17.062010 р.
залишено без змін.

24 грудня 2010 р. у вказаній справі
було видано наказ про примусове
виконання рішення.

29 листопада 2011 р. державним
виконавцем Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№24032865) щодо виконання наказу від 24.12.2010
р. у справі №2/229.

17.02.2011 р. державним виконавцем було
складено акт опису й арешту майна, яким
описано та арештовано нерухоме майно
боржника, а саме: нежитлові приміщення
площею 712,2 кв.м за адресою м. Львів, вул.
Зелена, 44.

07.07.2012 р. державним виконавцем
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції винесено
постанову (виконавче провадження
№24032865) про арешт коштів боржника.

10.10.2012 р. державним виконавцем винесено
постанову про призначення експерта,
суб'єкта оціночної діяльності - Гуція
Юрія Миколайовича для надання
письмового висновку, звіту про оцінку
майна, а саме: нежитлових приміщень
площею 712,2 кв.м, що розташовані за
адресою м. Львів, вул. Зелена, 44.

12.11.2012 р. Гуцієм Ю.М. складено висновок
про вартість майна, згідно якого
ринкова вартість об'єкта оцінки
(нежитлові приміщення площею 712,2 кв.м за
адресою м. Львів, вул. Зелена, 44) може
становити 1 986 722 грн. 00 коп. без ПДВ.

Листами за вих. №В-3/5857 та №В-3/5858 від
06.12.2012 р. начальник Личаківського ВДВС
ЛМУЮ повідомив боржника та стягувача,
що згідно звіту оцінювача вартість
арештованого майна, а саме: нежитлових
приміщень площею 712,2 кв.м, що
розташовані за адресою м. Львів, вул.
Зелена, 44, становить 1 986 722 грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаною оцінкою,
стягувач за вих. №30-31/1303 від 17.12.2012 р.
подав заяву про рецензування звіту
оцінювача Ю.Гуція від 12.11.2012 р.

19.12.2012 р. державний виконавець
звернувся до ПП „Західний
експертно-консалтинговий центр" із
листом за вих. №В-3/322 про рецензування
звіту про оцінку майна Ю.Гуція від
12.11.2012 р.

Листом за вих. №В-3/204 та №В-3/205 від 07.01.2013
р. державний виконавець повідомив
боржника та стягувача, що згідно
рецензії №13/12/12, проведеної
рецензентом Семком В.З., звіт Ю.Гуція
від 12.11.2012 р. у цілому відповідає
вимогам нормативно-правових актів з
оцінки майна, але має незначні
недоліки, що не вплинули на
достовірність оцінки.

Не погодившись з проведеним
рецензуванням ПП «Бірюза» та ПАТ
«УкрСиббанк» звернулися до
господарського суду зі скаргами, в
порядку ст.121-2 ГПК України, на дії
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції.

При розгляді скарг суд виходив із
наступного.

Закон України „Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

У статті 1 вказаного Закону зазначено,
що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Стаття 11 цього Закону визначає, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

У разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

У зв'язку з тим, що боржник не виконав
рішення суду добровільно у визначений
для цього строк, державним виконавцем
було прийнято рішення про примусове
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 32 Закону України „Про
виконавче провадження", одним із
заходів примусового виконання рішень є
звернення стягнення на майно боржника.

У разі відсутності у боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржникові інше майно,
за винятком майна, на яке згідно з
законом не може бути накладено
стягнення. Боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем (абз. 5 ст. 52 Закону
України „Про виконавче провадження").

Звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Враховуючи недостатність коштів на
рахунках боржника для задоволення
вимог стягувача, державним виконавцем
було накладено арешт на майно боржника
та проведено його опис.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України
„Про виконавче провадження"
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України „Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні".

У разі якщо визначити вартість майна
(окремих предметів) складно або якщо
боржник чи стягувач заперечує проти
передачі арештованого майна боржника
для реалізації за ціною, визначеною
державним виконавцем, державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
для проведення оцінки майна.

У зв'язку з наведеним, державним
виконавцем винесено постанову про
призначення суб'єкта оціночної
діяльності для надання звіту про
оцінку описаного та арештованого
майна, яким і було визначено вартість
цього майна.

Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець повідомляє про результати
визначення вартості чи оцінки майна
сторонам. У разі якщо сторони не згодні
з результатами визначення вартості чи
оцінки, вони мають право подати
державному виконавцю заперечення в
десятиденний строк з дня надходження
повідомлення.

Оскільки у стягувача виникли у сумніви
в об'єктивному визначенні вартості
майна згідно висновку, проведеного на
замовлення Личаківського ВДВС ЛМУЮ,
він подав свої заперечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України
„Про виконавче провадження" у разі
заперечення однією із сторін проти
результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна. Витрати,
пов'язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки. У разі незгоди з
оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Статтею 13 Закону України „Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні"
встановлено, що рецензування звіту про
оцінку майна (акта оцінки майна)
здійснюється на вимогу особи, яка
використовує оцінку майна та її
результати для прийняття рішень, у тому
числі на вимогу замовників (платників)
оцінки майна, органів державної влади
та органів місцевого самоврядування,
судів та інших осіб, які мають
заінтересованість у неупередженому
критичному розгляді оцінки майна, а
також за власною ініціативою суб'єкта
оціночної діяльності.

У зв'язку з поданими боржником
запереченнями на звіт, державним
виконавцем було призначено
рецензування звіту від 12.11.2012 р. За
результатами рецензування
оцінювачем-рецензентом (Семко В.З.) - в.о.
директора ПП «Західний
експертно-консалтинговий центр»,
рецензія №13/12/12) зроблено висновок, що
звіт в цілому відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна, але має незначні недоліки, які не
вплинули на достовірність оцінки. При
цьому в рецензії зазначено, що в
процесі проведення рецензування звіту
виявлено наступні зауваження : не у
повній мірі проаналізовано ринок
подібного майна в даному регіоні,
інформаційні джерела пов»язані з
об»єктом оцінки, тенденції на ринку
подібного майна.

Як вбачається із матеріалів у справі,
на звернення ПАТ «УкрСиббанк» за
№30-3/102 від 23.01.2013 року проведено
альтернативну Рецензію на Звіт про
оцінку торгово-адміністративного
приміщення загальною площею 712,2 кв.м.,
що знаходиться за адресою м.Львів,
вул..Зелена буд.44, проведеного
оцінювачем Гуцій Ю.М. , оцінювачем
Бакалець В.А. ( №29/01 від 29.01.2013 р)., яким
зроблено висновок по рецензуванню
звіту наступний : звіт не повною мірою
відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна і має значні недоліки , що
вплинули на достовірність оцінки, але
може використовуватися з метою
визначеною у звіті, після виправлення
зазначених недоліків. Оцінювач виклав
наступні зауваження до звіту :
недостатня кількість аналогів,
невдалий вибір аналогів відносно
розташування об»єкта оцінки, помилки у
застосуванні коригувань та
застосування методу понижуючих
коефіцієнтів, не передбачених
нормативно-правовими актами щодо
визначення ринкової вартості , що
суттєво вплинуло на результат.

Згідно із ч.1 ст.58 Закону України «Про
виконавче провадження» визначення
вартості майна боржника проводиться
державним виконавцем за ринковими
цінами, що діють на день визначення
вартості майна. Для оцінки за
регульованими цінами , оцінки
нерухомого майна, транспортних засобів
, повітряних, морських та річкових
суден державний виконавець залучає
суб»єкта оціночної діяльності -
суб»єкта господарювання, який
проводить свою діяльність відповідно
до Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні».

У разі заперечення однією із сторін
проти результатів оцінки , проведеної
суб»єктом оціночної діяльності -
суб»єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна. Витрати,
пов»язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки. У разі незгоди з
оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення (ч.4 ст.58
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Таким чином, законодавством
передбачено право оскарження оцінки
майна, тобто, процесу визначення
вартості майна за процедурою,
встановленою нормативно-правовими
актами.

Відтак, за наявності скарги на
результати проведення оцінки, як
зазначив ВГСУ у простанові від 06.11.2013р
справа №2/229) суду належало перевірити
дотримання вимог нормативно-правових
актів з оцінки майна під час проведення
оцінки, дослідити під ставність
застосування знижувальних
коефіцієнтів до визначення ринкової
вартості майна, порядок призначення
державним виконавцем експерта,
дослідити наявність у державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби підстав для
погодження оцінки без огляду об»єкта
оцінки.

Оцінка майна проведена в ході
виконавчого провадження розглядається
як процесуальна дія державного
виконавця , оскільки відповідно до ст.58
Закону україни «Про виконавче
провадження» державний виконавець
лише залучає оцінювача, який здійснює
свою діяльність відповідно до Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні». Тобто , визначення вартості
майна боржника, у відповідності до вище
вказаної норми Закону, проводиться
державним виконавцем, повинно бути
проведено за ринковими цінами, при
цьому державний виконавцем повинен
забезпечити дотримання вимог Закону
України «Про виконавче провадження»,
так і вимог, що ставляться до оцінки
майна, тобто вимог Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні».

Те, що державний виконавець згідно
даної статті для оцінки нерухомого
майна зобов»язаний залучити суб»єкта
оціночної діяльності, не змінює факту
що оцінка майна, проведена в ході
виконавчого провадження, може бути
оскаржена в порядку, передбаченому
статтею 121-2 ГПК України , в тому числі з
підстав невідповідності визначеній
вартості майна ринковим цінам, як це
передбачено ст.58 Закону України «Про
виконавче провадження».

Судом встановлено, що оцінка майна,
визначена у звіті суб»єкта оціночної
діяльності Гуцій Ю.М. від 12.11.2012р. та
підтримана за результатами
рецензування від 25.12.2012р. не відповідає
вимогам нормативно-правових актів з
оцінки майна, оскільки мало місце
наступне.

Порушення вимог нормативно-правових
актів з оцінки майна, що полягає у
використанні знижувальних
коефіцієнтів в звіті про оцінку.

Так, в звіті про оцінку
торгово-адміністративного приміщення (
стор.27 звіту) визначено ринкову
вартість об»єкту оцінки в розмірі
1986722,00 грн. Крім того, на ст.13 зазначено,
що визначенню підлягає ринкова
вартість об»єкту оцінки.

Однак в подальшому експертом
використано знижувальні коефіцієнти
(стор.25 віту), що не передбачено чинними
нормативно-правовими актами для
ринкової вартості. Так, зокрема,
експертом було використано коефіцієнт
-15% у зв»язку з вимушеним характером
продажу майна, корегування на якість
ремонту на величину - 25% у порівняльному
підході та корегування на стан на
величину -20% у дохідному підході.

Національним стандартом №1 «Загальні
засади оцінки майна і майнових прав»
(ч.2 п.28) визначено, що застосування до
об»єкта оцінки знижувальних
коефіцієнтів передбачено лише для
ліквідаційної вартості.

Поряд з цим, чинне законодавство не
передбачає проведення оцінки майна для
продажу з торгів по ліквідаційній чи
по будь-якому іншому виді неринкової
вартості. Зокрема, згідно ч.2 ст.43 Закону
України «Про іпотеку», який слід
застосовувати в даних відносинах,
оскільки арештоване майно є предметом
іпотеки, початкова ціна продажу
предмета іпотеки встановлюється
рішенням суду або за згодою між
іпотекодавцем та іпотекодержавтелдем,
а якщо вони не досягли згоди,- на
підставі оцінки, проведеної
відповідно до законодавства про
оцінку майна і майнових прав та
професійну оціночну діяльність, при
цьому початкова ціна продажу майна не
може бути нижчою за 90 відсотків його
вартості, визначеної шляхом його
оцінки. Крім цього, самим оцінювачем у
звіті про оцінку зазначено що
визначається ринкова вартість майна (
ст.12 ст.27 звіту).

Отже, використання знижувальних
коефіцієнтів в звіті про оцінку
торгово-адміністративного приміщення
є порушенням вимог Національного
стандарту №1 «Загальні засади оцінки
майна і майнових прав», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 вересня 2003р. №1440 та ч.2 ст.43 Закону
України «Про іпотеку».

Невідповідність звіту про оцінку
торгово-адміністративного приміщення,
яке знаходиться за адресою м.Львів,
вул.Зелена, буд.44 вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна також полягає у призначенні
експерта (оцінювача) з порушенням вимог
чинного законодавства.

Так, у відповідності до положень ч.2 ст.10
Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та процесійну оціночну
діяльність в Україні», якщо
законодавством передбачена
обов»язковість проведення незалежної
оцінки майна, органи державної влади та
місцевого самоврядування виступають
замовниками проведення такої оцінки
майна шляхом укладення договору із
суб»єктом господарювання, визначеними
на конкурсних засадах у порядку,
встановленому законодавством.

Доказів того, що із оцінювачем
укладався договір на підставі
проведеного конкурсу, суб»єкт
оскарження суду не надав, чим не
спростував доводи скаржника (
стягувача). Крім того, договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками. Із
поданої суб»єктом оскарження
ксерокопії договору без дати за №08/11/12
на проведення оцінки майна не
вбачається , що такий підписаний обома
сторонами, як і не вбачається, що
оцінювач майна визначений на конкурсих
засадах. ( ксерокопія договору подана
06.02.14 р , в додаток до листа ВДВС №В-3/229
від 06.02.2014р., який зареєстрований в суді
ха вх.№5266/14).

Як встановлено, оцінювачем при
проведенні оцінки порушено нормативні
вимоги щодо методологічних основ
порівняльного методу оцінки. Так,
згідно умов п.49 Національного
стандарту №1 «Загальні засади оцінки
майна і майнових прав» основними
елементами порівняння є
характеристики подібного майна за
місцем його розташування, фізичними та
функціональними ознаками, умовами
продажу тощо.

Відповідно до Звіту об»єкт оцінки
розташований у периферійній зоні
міста, а середня вартість одного метра
квадратного комерційної нерухомості в
даному районі становить 500 доларів США.
Це говориться про будинок,
розташований між вулицями К.Левицького
, Й.Сліпого та ген.Тарнавського, що
являється ближнім центом міста а не
периферійною зоною, як про це
зазначено у звіті. Однак, всі аналоги
порівняння, використані оцінювачем у
дохідному підході, розташовані по
вул.Городоцькій, а в порівняльному
підході - на вул.Городоцькій,
вул.Антоновича та верхній частині
вул.Зеленої ( район ТЦ «Арсен»). По три
аналоги порівняння в кожному з
використаних підходів є недостатніми
для проведення оцінки. Тобто, звіт про
оцінку торгово-адміністративного
приміщення не відповідає вимогам пп.49
Національного стандарту №1 «Загальні
засади оцінки майна і майнових прав»,
затв. Постановою Кабінету Міністрів
України від 10 вересня 2003р. №1440.

Згідно п.56 Національного стандарту №1
«Загальні засади оцінки майна і
майнових прав» звіт про оцінку повинен
містити письмову заяву оцінювача про
особистий огляд об»єкта оцінки (у разі
неможливості особистого огляду
відповідні пояснення та обґрунтування
застережень та припущень щодо
використаних результатів оцінки).

Як вбачається, експертом-оцінювачем
Гуцієм Ю.М. в процесі проведення
оцінки, огляд об»єкту оцінки не
проводився. При цьому (як стверджують
скаржники) жодних повідомлень з цього
приводу ні на адресу стягувача - АТ
«УкрСиббанк», ні на адресу боржника - ПП
«Бірюза» не надходило. Доказів
зволротнього суду не надано.Як вказано
у висновку, при проведенні оцінки в
розділі «Вихідні дані для об»єкта
оцінки» звіту від 12.11.2012 року було
використано як вихідні дані фотознімки
будівлі та нежитлових приміщень та
дані візуального обстеження
нежитлового приміщення. Проте, жодного
внутрішнього огляду будівлі та
нежитлових приміщень
експертом-оцінювачем Гуцієм Ю.М. не
проводилось, дані про це у висновку
відсутні , доказів зворотнього суду не
надано.

У висновку рецензента (ПП «Західний
експертно-консалтинговий центр») при
зазначенні характеристики об»єкта
вказано, що стан об»єкта не встановлено
у зв»язку з не допуском до огляду
власником приміщення. Проте, як у
висновку про вартість об»єкта оцінки,
так і в рецензії на нього відсутні
будь-які відомості про те, що оцінювач
забезпечив дотримання вимог ст.31
Закону України «Про оцінку майна»,
повідомляв власника про необхідність
огляду приміщення, а замовника
(Личаківський ВДВС ЛМУЮ) про
неможливість проведення об»єктивної
оцінки у зв»язку з виникненням
обставин, які цьому перешкоджають (не
допуском до огляду). Доказів
зворотнього суду не надано.

Отже, при проведенні оцінки ФОП Гуцієм
Ю.М. не було дотримано вимог п.п.51,53,54,56
Національного стандарту №1 «Загальні
засади оцінки майна і майнових прав»,
вимоги ст.ст.9,31 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» від 12.07.2001р. №2658-111.

Як вже зазначалось вище, Банком було
замовлено альтернативну рецензію
звіту про оцінку. Згідно
альтернативної рецензії №29/01 від 29
січня 2013 року, проведеної оцінювачем
Бакальцем В.А. , звіт про оцінку
торгово-адміністративного приміщення
від 12.11.2012р. не повною мірою відповідає
вимогам нормативно-правових актів з
оцінки майна і має значні недоліки , що
вплинули на достовірність оцінки, але
може використовуватися з метою,
визначеною у звіті, після виправлення
зазначених недоліків . Так, згідно
альтернативної рецензії №29/01 від 29
січня 2013 року звіт про оцінку майна від
12.11.2012 року має наступні недоліки :
використана недостатня кількість
аналогів, застосовано невдалий вибір
аналогів відносно розташування
об»єкта оцінки, допущені помилки у
застосуванні коригувань та
застосування методу понижуючих
коефіцієнтів, не передбачених
нормативно-правовими актами щодо
визначення ринкової вартості, що
суттєво вплинуло на результат.

Про те, що допущені у звіті про оцінку
торгово-адміністративного приміщення
від 12.11.2012р. оцінювача Гуція Ю.М.
недоліки суттєво вплинули на
результат оцінки, суд станом на час
розгляду скарг переконується і з
додаткових доказів, які подані до
справи представником ПП «Бірюза», а
саме з висновку про вартість майна
від 28.10.2013 року, проведеного ТОВ
«Оціночна компанія «ВЕГА», згідно
якого ринкова вартість об»єкта оцінки
є значно більшою, ніж у звіті від 12.11.2012
року оцінювача Гуцій Ю.М.

В пункті 9.10 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
вказується на те, що визначення
вартості, оцінка майна боржника (стаття
58 Закону «Про виконавче провадження») є
процесуальною дією державного
виконавця, незалежно від того, яка
конкретно особа (сам державний
виконавець чи залучений ним суб»єкт
оціночної діяльності) здійснила
відповідні дії, так само як і від того ,
ким здійснювалося рецензування звіту
про оцінку майна. Тому сторони
виконавчого провадження мають право
оскаржувати таку оцінку, визначену за
результатами рецензування, до
господарського суду в процесуальному
порядку, передбаченому статтею 121-2
Господарського процесуального кодексу
України.

Слід також зазначити, що згідно абз. 2 п.
9.13. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
р. № 9 господарський суд не вправі
самостійно вчиняти ті чи інші дії,
пов'язані із здійсненням виконавчого
провадження, замість державного
виконавця, але може зобов'язати
державного виконавця здійснити
передбачені законом дії, від вчинення
яких той безпідставно ухиляється.

Таким чином вимога скаржника про
зобов'язання органу ДВС провести
повторну оцінку майна до задоволення
не підлягає, оскільки вказані дії
згідно із законом можуть здійснюватися
тільки державним виконавцем або
відповідною посадовою особою
державної виконавчої служби.

За результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов»язує орган державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись ст.ст. 32, 58, 85 Закону
України „Про виконавче провадження",
ст.ст. 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Приватного підприємства
„Бірюза" на дії Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 05.02.2013 р. задоволити.

:визнати неправомірними дії
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції по
проведенню оцінки майна ПП «Бірюза»
(нежитлових приміщень, які знаходяться
за адресою - м.Львів, вул.Зелена,44,
загальною площею 712,3 кв.м.) за
результатами яких така визначена
згідно звіту Фізичної особи-підприємця
Гуція Ю.М. станом на 12.11.2012 року.

:визнати недійсною проведену
Личаківським відділом державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції оцінку
описано майна ПП «Бірюза» (нежитлових
приміщень, які знаходяться за адресою -
м.Львів, вул.Зелена,44, загальною площею
712,2 кв.м.) згідно звіту Фізичної
особи-підприємця Гуція Ю.М. станом на
12.11.2012р.

2.Скаргу Публічного акціонерного
товариства „УкрСиббанк", м. Харків на
дії Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 06.02.2013
р. задоволити частково.

:визнати висновок суб»єкта оціночної
діяльності Гуція Ю.М. від 12.11.2012 року про
оцінку торгово-адміністративних
приміщень, які знаходяться по
вул.Зелена,44 в м.Львові таким, що не
підлягає використанню при визначенні
стартової ціни під час проведення
прилюдних торгів з реалізації майна ПП
«Бірюза», на виконання наказу
Господарського суду Львівської
області.

:визнати неправомірними дії Головного
державного виконавця Личаківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Сидія О.В. щодо визначення
вартості та оцінки майна боржника та
використання в межах виконавчого
провадження по виконанню наказу,
виданого Господарським судом
Львівської області, зхвіту від 12.11.2012р.
про оцінку торгово-адміністративних
приміщень, які знаходяться по
вул.Зелена,44 в м.Львові, виконаного
суб»єктом оціночної діяльності Гуцій
Ю.М. як таких, що не відповідають
вимогам нормативно-правових актів з
оцінки майна.

: відмовити у задоволенні вимоги
«зобов»язати Головного державного
виконавця Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Сидія О.В. провести повторну
оцінку торгово-адміністративних
приміщень, які знаходяться по
вул..Зелена,44 в м.Львові, з залученням
іншого оцінювача».

3. Ухвалу видати учасникам судового
процесу за письмовим зверненням, у
відповідності до вимог ст.87 ГПК
України.

Суддя
Кітаєва С.Б.