ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р.Справа № 922/237/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання
Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом УПФУ в Орджонікідзевському
районі, м. Харків до ПАТ "Харківський
тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", м.
Х-в простягнення 340,00 грн.за участю
представників:

позивача - Колесник В.В., довіреність
№105-07/32 від 08.01.14 р.,

відповідача - Герус І.В., довіреність
№85/1158 від 30.12.13 р.,

ВСТАНОВИВ:

УПФУ в Орджонікідзевському районі
звернулось до господарcького суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій просить стягнути з Публічного АТ
"Харківський тракторний завод ім. С.
Орджонікідзе" фінансові санкції в сумі
340,00 грн.

Ухвалою суду від 29.01.14р. за позовною
заявою було порушено провадження по
справі та призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

12.02.14р. представник позивача надав
супровідним листом документи для
долучення до матеріалів справи.

19.02.14р. представник відповідача надав
відзив на позовну заяву з документами
для долучення до матеріалів справи, які
судом були долучені, в якому проти
позову заперечував та зазначив, що
позивачем було самовільно зараховано
суми фінансових санкцій, відповідно до
Повідомлень № 2 від 02.01.2014 р., № 31 від
02.12.2013 р., що були сплачені відповідачем
в розмірі 340,00 грн., на погашення
заборгованості, яка знаходиться в
реєстрі вимог кредиторів по справі
№Б-39/109-07.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.02.14р. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 19.02.14р. проти позову
заперечував, просив суд в задоволенні
позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

18.11.2013 р. Позивачем була проведена
позапланова перевірка Відповідача. За
результатами перевірки було складено
Акт № 287-06/32 від 18.11.2013 р. (надалі - Акт),
яким було встановлено, що при поданні в
Пенсійний фонд України
персоніфікованого обліку Відповідачем
було невірно вказано спеціальний стаж
працівника Відповідача.

На підставі Акту, а також п. 5 ч. 9 ст. 106
Закону України „Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" було прийнято Рішення № 140
від 18.11.2013 р. про застосування до
Відповідача фінансових санкцій в
розмірі 170,00 грн.

Відповідно до Рішення № 140 від 18.11.2013 р.
Відповідачем було сплачено фінансові
санкції в сумі 170,00 грн. про що свідчить
платіжне доручення № 9853 від 26.11.2013 р. В
призначенні платежу вказано: фінансова
санкція згідно рішення № 140 від 18.11.2013 р.

Згодом на адресу АТ „ХТЗ" надійшло
Повідомлення № 31 від 02.12.2013 р. в якому
Позивач, посилаючись на п. 5 ч. 9 ст. 106
Закону України „Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" повідомив, що сплачені
Підприємством фінансові санкції були
зараховані в рахунок погашення
недоїмки.

06.12.2013 р. Позивачем була проведена
позапланова перевірка Відповідача. За
результатами перевірки було складено
Акт № 292-06/32 від 06.12.2013 р. (надалі - Акт),
яким було встановлено, що при поданні в
Пенсійний фонд України
персоніфікованого обліку Відповідачем
було невірно вказано спеціальний стаж
працівника Відповідача.

На підставі Акту та п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону
України „Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування" було прийнято
Рішення №141 від 06.12.2013 р. про
застосування до Відповідача
фінансових санкцій в розмірі 170,00 грн.

Відповідно до Рішення № 141 від 06.12.2013 р.
Відповідачем було сплачено фінансові
санкції в сумі 170,00 грн. про що свідчить
платіжне доручення № 10291 від 10.12.2013 р. В
призначенні платежу вказано: фінансова
санкція згідно рішення № 141 від 06.12.2013 р.
по строку 18.12.2013 р.

На адресу АТ „ХТЗ" надійшло
Повідомлення № 2 від 02.01.2014 р. в якому
Позивач, посилаючись на п. 5 ч. 9 ст. 106
Закону України „Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" повідомив, що сплачені
Підприємством фінансові санкції були
зараховані в рахунок погашення
недоїмки.

Позивач просить суд стягнути з
Відповідача фінансові санкції
відповідно до рішень № 140 від 16.10.2013 р.,
№ 141 від 06.12.2013 р. та п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону
України „Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Позивач за власним рішенням
зараховував грошові кошти, що
надходили від Відповідача в рахунок
погашення заборгованості, яка
знаходиться в реєстрі вимог кредиторів
АТ „ХТЗ" по справі № Б-39/109-07.

Згідно з ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.12.2007 р. по
справі № Б-39/109-07, Позивач є кредитором
Відповідача. До реєстру вимог
кредиторів АТ „ХТЗ" у справі № Б-39/109-07,
що перебуває в провадженні
господарського суду Харківської
області, включено вимоги Позивача в
розмірі 2771495,52 грн., в тому числі
недоїмка - 1449893,54 грн. та фінансові
санкції - 17533,87 грн. Так, зокрема,
відповідно до Повідомлення №2 від
02.01.2014 р. недоїмка складає - 1296193,36 грн., а
фінансові санкції - 18553,87 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам,
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію. Мораторій на задоволення
вимог кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Ухвала є
підставою для зупинення виконавчого
провадження. Про запровадження
мораторію розпорядник майна
повідомляє органи державної
виконавчої служби за
місцезнаходженням (місцем проживання)
боржника та знаходженням його майна.

Відповідно до статті 55 Конституції
України, статей 15,16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом "
суд, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство, вирішує усі
майнові спори з вимогами до боржника, у
тому числі спори про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

За положеннями п. 7 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі: справи
у спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Таким чином необхідно зазначити, що
справи у відповідних спорах
відносяться до виключної підсудності
того господарського суду, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство (остання частина ст. 16 ГПК
України) та розглядаються у позовному
провадженні.

Згідно статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням наведеного вбачається,
що Позивачем, з власної ініціативи
направлено кошти, перераховані
Відповідачем на сплату фінансової
санкції за рішеннями № 140 від 16.10.2013 р.,
№ 141 від 06.12.2013 р. в рахунок погашення
фінансових санкцій, що знаходяться в
реєстрі вимог кредиторів по справі №
Б-39/109-07.

Отже, суд приходить до висновку, що сума
фінансових санкцій за рішеннями № 140
від 16.10.2013 р., № 141 від 06.12.2013 р. є
сплаченою, у зв`язку з чим, у позивача
відсутні правові підстави для
стягнення цієї суми.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується положеннями ст. 49
ГПК України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Відповідно
до п. 21 ч. 1 Закону України "Про судовий
збір" Міністерство фінансів України,
місцеві фінансові органи, органи
доходів і зборів, Державна
казначейська служба України, Державна
фінансова інспекція України та їх
територіальні органи, Державна служба
фінансового моніторингу України і
Національний банк України - у справах,
пов'язаних з питаннями, що стосуються
повноважень цих органів.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 1, 4, 12, 32-33, 43, 44-49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 24.02.2014 р.

Суддя Л.В. Шарко