м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1642/14 24.02.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група"

до відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта»

про відшкодування шкоди в порядку
регресу в розмірі 3 058,79 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Кулик А.М. - представник
за довіреністю № 0113-70 від 20.03.2013 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані вимоги приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група" до
відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про відшкодування
шкоди в порядку регресу в розмірі 3 058,79
грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що між приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Українська страхова група" та
Месяц Василем Івановичем укладено
договір добровільного страхування
наземних транспортних засобів №
28-0107-13-00019 від 21.01.2013 року, предметом
якого є страхування транспортного
засобу марки Volkswagen, д.н. АА1017НА.

28 березня 2013 року в м. Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Volkswagen, д.н. АА1017НА, під
керуванням Месяц Василя Івановича та
автомобіля марки Subaru, д.н. D038010, під
керуванням Дубили Володимира
Олеговича.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 17.04.2013 року визнано Дубилу
Володимира Олеговича винним у скоєнні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП.

29 березня 2013 року страхувальник
звернувся до страховика із заявою про
виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору
страхування, 03.04.2013 року страховик
сплатив страхову вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля у розмірі 3
568,79 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 5647 від 03.04.2013 року.

Цивільно-правова відповідальність
Дубили Володимира Олеговича, на момент
ДТП, застрахована у відкритому
акціонерному товаристві «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»,
згідно полісу № АВ/9254663, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну (на одного потерпілого) становить
50 000 грн. 00 коп., розмір франшизи - 510,00
грн.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група" у порядку
регресу перейшло право на отримання
від відповідача компенсації шкоди.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 06.02.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
24.02.2014 року.

24.02.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав документи на
виконання вимог ухвали суду від 06.02.2014
року.

У судове засідання 24.02.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали від 06.02.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 013.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

21.01.2013 року між приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Українська страхова група" та Месяц
Василем Івановичем укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 28-0107-13-00019,
предметом якого є страхування
транспортного засобу марки Volkswagen, д.н.
АА1017НА.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

З довідки ДАІ № 9178241 про
дорожньо-транспортну пригоду
вбачається, що 28 березня 2013 року в м.
Києві відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля марки
Volkswagen, д.н. АА1017НА, під керуванням Месяц
Василя Івановича та автомобіля марки
Subaru, д.н. D038010, під керуванням Дубили
Володимира Олеговича.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва № 757/7134/13-п від 17.04.2013 року
визнано Дубилу Володимира Олеговича
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП.

29 березня 2013 року страхувальник
звернувся до страховика із заявою про
виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору
страхування, 03.04.2013 року страховик
сплатив страхову вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля у розмірі 3
568,79 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 5647 від 03.04.2013 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про
страхування», страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

Транспортний засіб марки Subaru, д.н. D038010,
яким скоєно ДТП, що спричинило
нанесення шкоди автомобілю марки
Volkswagen, д.н. АА1017НА, належить посольству
Швейцарської конфедерації. Останній
уклав з відкритим акціонерним
товариством «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальність
власників наземних транспортних
засобів № АВ/9254663, розмір франшизи - 510,00
грн.

До приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Українська
страхова група" у порядку регресу
перейшло право на отримання від
відповідача компенсації шкоди, позивач
направив відповідачу заяву на виплату
(страхового) відшкодування в порядку
регресу вих. № 18809 від 09.07.2013 року, з
проханням сплатити суму в розмірі 3 568,79
грн.,яка отримана останнім 17.07.2013 року,
що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 031.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України встановлено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Відповідно п. 2 полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/9254663,
франшиза становить 510,00 грн.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», розмір
страхового відшкодування складає: 3
568,79 грн. - 510 грн. 00 коп. (франшиза) = 3 058,79
грн.

Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду транспортному засобу
марки Volkswagen, д.н. АА1017НА, було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
його водія, та не надав доказів сплати
відшкодування заподіяної шкоди на
користь власника зазначеного
автомобіля, тому позовні вимоги
позивача визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, бд. 7-Д, ) на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
(03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ) шкоду в порядку регресу в
розмірі 3 058 (три тисячі п'ятдесят вісім)
грн. 79 коп., судовий збір в розмірі 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
03.03.2014 року.

Суддя

С.М.Мудрий