донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

26.02.2014 р.
справа №913/3080/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Колядко
Т.М.суддівЛомовцевої Н.В. , Скакуна О.А.
за участю представників сторін: від
позивача:Антоненко П.В. - директор,
Самарський В.В. - за довіреністю, від
відповідача:Запорожець В.В. - за
довіреністю, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргуКомунального
підприємства "Житлосервіс "Світанок",
м.Сєвєродонецьк Луганської області на
рішення господарського суду
Луганської області від13.01.2014 року по
справі№913/3080/13 (Кірпа Т.С.) за
позовомКомунального підприємства
"Житлосервіс "Світанок",
м.Сєвєродонецьк Луганської
областідоСєвєродонецького
Комунального підприємства житлового
господарства, м.Сєвєродонецьк
Луганської областіпровизнання
правочину (договору) недійсним і
застосування наслідків його
недійсності

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Луганської області
(суддя Кірпа Т.С.) рішенням від
13.01.2014року відмовив у задоволенні
позовних вимог Комунального
підприємства «Житлосервіс «Світанок»,
м.Сєвєродонецьк Луганської області
(далі - КП «ЖС «Світанок») до
Сєвєродонецького Комунального
підприємства житлового господарства,
м.Сєвєродонецьк Луганської області
(далі - СКПЖГ) про визнання правочину
(договору) недійсним і застосування
наслідків його недійсності.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій рішення
господарського суду Луганської
області від 13.01.2014року по справі №
913/3080/13 просить скасувати та прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Зокрема, заявник в апеляційні скарзі
посилається на те, що відповідачем було
порушено частину 1 статті 517 Цивільного
кодексу України, а саме ним не передані
документи, які засвідчують права, що
передаються за договором №3 від 15.10.2012р.

Заявник вважає, що такими документами є
договори з боржниками -
квартиронаймачами, розрахункові
документи про обсяг боргу тощо.

Позивач також вважає, що зміст спірного
договору суперечить ст. 514 та ч.1 ст.517 ЦК
України.

Представники позивача у судовому
засіданні 26.02.2014р. підтримали доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому
засіданні 26.03.2014р. зазначив, що рішення
господарського суду Луганської
області від 13.01.2014р. вважає законним та
обґрунтованим, тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення. Також, заявив усне
клопотання про залучення до матеріалів
справи документів, доданих до відзиву
на апеляційну скаргу. У задоволенні
вказаного клопотання апеляційним
судом відмовлено, оскільки заявник не
обґрунтував відповідно до ст. 101 ГПК
України неможливість подання цих
документів суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

КП «ЖС «Світанок» звернулось до суду з
позовом до СКПЖГ про визнання
правочину (договору) недійсним і
застосування наслідків його
недійсності, посилаючись на те, що
СКПЖГ не передало йому документи, які
засвідчують права, що передаються за
договором №3 від 15.10.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.10.2012р. між СКПЖГ (Первісний кредитор) в
особі арбітражного керуючого -
ліквідатора СКПЖГ Лободи В.О. та КП
«Житлосервіс «Світанок» (Новий
кредитор) було укладено договір №3 про
відступлення права вимоги, відповідно
до якого Первісний кредитор передає
Новому кредитору, а Новий кредитор
приймає право вимоги, що належить
Первісному кредитору, і стає
кредитором за Договором, (далі -
Основний договір), укладеним між
Первісним кредитором та
квартиронаймачами (далі-Боржник). До
договору додається сальдова відомість
на паперовому носії з адресами
боржників - квартиронаймачів з сумою
боргу кожного (п.1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 за цим договором Новий
кредитор одержує право (замість
Первісного кредитора) вимагати від
Боржника належного виконання всіх
зобов'язань за Основним договором.

Відповідно до п.3.1 Договору, Первісний
кредитор зобов'язується передати
Новому кредитору всі документи, які
засвідчують права, що передаються за
цим Договором, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення за Основним
договором, у термін до 31 жовтня 2012р.

Сторонами також узгоджено, що цей
договір набирає чинності з моменту
підписання і діє до повного виконання
Сторонами своїх зобов'язань за цим
Договором (п. 5.1 Договору).

Господарський суд Луганської області
рішенням від 13.01.2014р. відмовив у
визнанні недійсним договору про
відступлення права вимоги №3 від
15.10.2012р., посилаючись на те, що позивач
не довів суду порушення своїх прав та
законних інтересів спірним договором,
та що договір суперечить інтересам
суспільства.

Суд також не погодився з доводами
позивача щодо відсутності договорів
між квартиройнамачами та відповідачем
- надавачем комунальних послуг,
оскільки їх відсутність, на думку суду,
не є перешкодою для стягнення
заборгованості за комунальні послуги.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає такі висновки суду першої
інстанції помилковими та такими, що не
ґрунтуються на нормах цивільного
законодавства з врахуванням
наступного.

Господарський суд розглядає позовні
вимоги в межах заявлених підстав
позову.

КП «Житлосервіс» «Сваітанок» просило
суд визнати недійсним договір №3 від
15.10.2012р. про відступлення права вимоги з
підстав, викладених в позові, а саме:
невідповідність договору ч.1 ст.512, ч.1
ст.513, ст.514 та ч.1 ст.517 Цивільного
кодексу України.

Позивач вважає, що, оскільки він не
отримав від первісного кредитора
договори з квартиронаймачами, він
позбавлений можливості стати
кредитором у відповідних зобов"язаннях
та стягнути з останніх борг.

Крім того, позивач посилається на те, що
сальдова відомість на паперовому носії
з адресами боржників -
квартиронаймачів з сумою боргу
кожного, не може розглядатись, як
підтвердження передачі документів, які
засвідчують право вимоги, яке передане
за спірним договором.

Фактично, позивач вважає, що спірний
договір є недійсним, оскільки
відповідач, як Первісний кредитор на
виконання п.3.1 Договору не передав
Новому кредитору документи, визначені
п.1.1, тому до позивача не перейшли права
кредитора у відповідному зобов"язанні.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України
передання кредитором своїх прав інший
особі за правочином (відступлення
права вимоги) є підставою заміни
кредитора у зобов"язанні. Первісний
кредитор у зобов"язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення (ч.1 ст.517 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов"язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов"язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити грощі
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов"язку.

У спірному договорі сторони визначили
предмет договору наступним чином:
Первісний кредитор передає Новому
кредитору, а Новий кредитор приймає
право вимоги, що належить Первісному
кредитору, і стає кредитором за
Договором, (далі - Основний договір),
укладеним між Первісним кредитором та
квартиронаймачами (далі-Боржник). До
договору додається сальдова відомість
на паперовому носії з адресами
боржників - квартиронаймачів з сумою
боргу кожного. Новий кредитор одержує
право (замість Первісного кредитора)
вимагати від Боржника належного
виконання всіх зобов'язань за Основним
договором. (п.1.1, 1.2 Договору).

Колегія суддів з врахуванням
викладеного вважає, що сторони не
визначили предмет договору, а саме - яке
право передається новому кредитору.

Про це свідчить відсутність посилань
на договори між Первісним кредитором
та боржниками (номер, дата,
найменування сторони - прізвище, ім"я,
по батькові, сума боргу, період за який
утворився борг тощо) та відсутність в
спірному договорі суми боргу, право
вимоги на який передано Новому
кредитору.

Сума 32910,24грн. в п.2.1 Договору
передбачена як плата Нового кредитора
Первісному, тобто спірний договір є
оплатним, і не є сумою боргу, право на
витребування якого перейшло до Нового
кредитора.

Передбачена в п.1.1 Договору сальдова
відомість не є зобов"язапнням в
розумінні ст.509 ЦК України, оскільки є
переліком адрес та сум боргу і на її
підставі не виникає будь-яких
зобов"язань.

Посилання відповідача на п.3.2 Договору,
яким передбачено, що Новий кредитор
повідомляє Боржника про зміну
кредитора за Основним договором у
термін до 10 листопада 2012р. шляхом
надання інформації через КП "ЄРЦС" у
форматі щомісячного інформаційного
листа про стан розрахунків
квартиронаймачів з обслуговуючими
комунальними підприємствами, не
спростовуює вищевикладеного.

За таких обставин в спірному договорі
відсутнє посилання за якими саме
договорами (їх кількість, номери, дати),
укладеними з якими квартиронаймачами
(ПІБ) та на які суми боргу (за які
послуги, період нарахування) до Нового
кредитора переходить право вимагати
борг.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної у
п.8 Постанови Пленуму №9 від 17.10.2012р.
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" недійсним може
бути визнаний лише укладений договір.

Оскільки в Договорі №3 від 15.10.2012р. про
відступлення права вимоги сторони не
узгодили таку істотну умову як предмет,
зазначений договір не може бути
визнаний недійсним, оскільки є
неукладеним.

Доводи позивача щодо недійсності
договору викладені в позові колегія
суддів вважає безпідставним, ще і тому,
що невиконання правочину має значення
лише для визначення наслідків його
недійсності, а не для визнання
правочину недійсним (п.8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
17.10.2012р. "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними").

За таких обставин, резолютивна частина
рішення господарського суду
Луганської області від 13.01.2014р.
підлягає залишенню без змін з мотивів,
викладених у даній постанові.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладається на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, - Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Житлосервіс «Світанок»,
м.Сєвєродонецьк Луганської області
залишити без задоволення.

Резолютивну частину рішення
господарського суду Луганської
області від 13.01.2014року по справі
№913/3080/13 залишити без змін з підстав,
викладених у постанові.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС