ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.02.2014
Справа № 905/8701/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання Мігда
К.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Державного підприємства
«Український науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут по
збагаченню та брикетуванню вугілля», м.
Луганськ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Селидівська»,
м. Селидово, Донецька область

про стягнення 75 000грн.

за участю представників:

від позивача: Зінченко А.В. -
представник за довіреністю №10/1152 від
24.12.2013р.

від відповідача: Павленко О.О. -
представник за довіреністю №22 від
25.12.2013р.

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 811 Господарського-процесуального
кодексу України.

У судовому засіданні 18.02.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (зал №3
академії суддів) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство
«Український науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут по
збагаченню та брикетуванню вугілля», м.
Луганськ, звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Селидівська»,
м. Селидово, Донецька область,
про стягнення заборгованості за
договором №12306-050 на виконання робіт
(послуг) від 10.02.2012р. у сумі 75 000грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за вказаним
договором щодо оплати виконаних робіт.

Нормативно позивні вимоги
обґрунтовані ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України.

У судовому засіданні 18.02.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі. Відповідач
у письмових поясненнях, наданих у
судовому засіданні 18.02.2014р. наявність
заявленої позивачем до стягнення
заборгованості у розмірі 75 000грн. за
договором №12306-050 на виконання робіт
(послуг) від 10.02.2012р. підтвердив. Сторони
наполягали на вирішені спору за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази в порядку
ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством
«Український науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут по
збагаченню та брикетуванню вугілля»
(далі - виконавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Центральна збагачувальна фабрика
«Селидівська» (далі - замовник) був
укладений договір №12306-050 на виконання
робіт (послуг) від 10.02.2012р. (далі -
договір), за умовами якого замовник
доручив, а підрядник прийняв на себе
зобов'язання з розробки технологічного
регламенту Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Селидівська»
відповідно до СОУ 10.1.4:2006, в строк
до 29.06.2012р. (п.1.1, 1.2 договору).

Вартість робіт становить 90 000грн., у т.ч.
ПДВ 15 000грн. (п. 2.1 договору), що співпадає
з вартістю, вказаною в протоколі
погодження договірної ціни на
науково-технічну продукцію (додаток №1
до договору, який є його невід'ємною
частиною).

Зміст та строки виконання робіт,
окремих її етапів визначається
календарним планом, що складає
невід'ємну частину договору.

Відповідно до календарного плану робіт
(додаток №2 до договору), роботи
складаються з двох етапів: 1 етап -
здійснення розрахунку
якісно-кількісної та водно-шламової
схеми; 2 етап - розробка технологічних
регламентів основних процесів фабрики.

Як встановлено в п. 2.3 договору,
замовник оплачує роботу шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок виконавця в
наступному порядку:

- аванс в розмірі 22 500грн. з ПДВ 20%
протягом 15 днів з моменту підписання
договору у зв'язку з необхідністю
придбання матеріалів, оплати
командировочних та інших
першочергових витрат, пов'язаних з
виконанням договору;

- оплата залишкової суми у розмірі 67
500грн. з ПДВ 20% здійснюється замовником
на підставі актів здачі-приймання
виконаних робіт (етапів) протягом 20-ти
банківських днів з дня здачі роботи
платіжним дорученням або іншим шляхом,
погодженим сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем, у виконання прийнятих на
себе зобов'язань за договором були
виконані роботи на загальну суму 90
000грн., що підтверджується актом №1 від
28.03.2012р. здачі-приймання
науково-технічної продукції по 1 етапу
на суму 45 000грн., актом №2 від 11.07.2012р.
здачі-приймання науково-технічної
продукції по 2 етапу на суму 45 000грн.

Дані акти приймання виконаних робіт
підписані сторонами без зауважень,
підписи скріплені печатками
підприємств, з огляду на що суд дійшов
висновку, що вказані роботи першого та
другого етапу за договором були
виконані позивачем належним чином та
прийняті відповідачем в повному
обсязі, що останнім не заперечується.

В свою чергу, відповідачем у виконання
прийнятих на себе зобов'язань за
вказаним договором було сплачено на
користь позивача 15 000грн., що
підтверджується відповідною
банківською випискою за 19.10.2012р.

При цьому, як вбачається з письмових
пояснень позивача та відповідача,
будь-яких інших договорів в 2012 році між
сторонами не укладалось, тому
посилання замовника під час
перерахування виконавцю вказаних
грошових коштів на іншу дату договору є
помилковим, фактично оплата була
здійснена саме за договором №12306-050 на
виконання робіт (послуг) від 10.02.2012р.

Розглядаючи даний спір щодо стягнення
з відповідача на користь позивача
заборгованості за договором №12306-050 на
виконання робіт (послуг) від 10.02.2012р. та
проаналізувавши його зміст, суд дійшов
висновку, що даний договір за своєю
правовою природою є договором на
проведення проектних та пошукових
робіт, отже, договірні відносини між
сторонами законодавчо врегульовано
положеннями §4 Глави 61 Цивільного
кодексу України, Глави 33
Господарського кодексу України.

Як встановлено ст. 887 Цивільного
кодексу України за договором підряду
на проведення проектних та пошукових
робіт підрядник зобов'язується
розробити за завданням замовника
проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх. Аналогічні
норми містяться у ст. 324 Господарського
кодексу України.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. 525 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав у відповідача
для ухилення від виконання свого
обов'язку за договором стосовно оплати
відповідачем вартості робіт впродовж 20
банківських днів з моменту підписання
актів здачі-приймання
науково-технічної продукції, як це
визначено п.2.3 договору, тобто, до
25.04.2012р. та до 08.08.2012р. включно.

Разом з тим, як зазначалось, з
матеріалів справи не вбачається
здійснення замовником кінцевого
розрахунку з виконавцем впродовж
вказаного строку, що призвело до
порушення відповідачем зобов'язання як
боржником, що прострочив виконання, у
розумінні ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за перший етап
виконаних робіт за договором №12306-050 на
виконання робіт (послуг) від 10.02.2012р. у
розмірі 75 000грн. обґрунтованими та
доведеними матеріалами справи, отже,
такими, що підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору за
вимогами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Зважаючи на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 629, 887
Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193,
ст. 324 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Селидівська»
(85400, Донецька область, м. Селидове, вул.
Миру, буд. 34, ідентифікаційний код 31714629)
на користь Державного підприємства
«Український науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут по
збагаченню та брикетуванню вугілля»
(91016, м. Луганськ, вул. Совєтська, б. 61,
ідентифікаційний код 00185755)
заборгованість за договором №12306-050 на
виконання робіт (послуг) від 10.02.2012р. у
сумі 75 000грн. та витрати зі сплати
судового збору у сумі 1 720грн. 50коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 18.02.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 20.02.2014р.

Суддя
Ю.С.
Мельниченко