ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Справа № 22/656 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Кочерової Н.О.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну

скаргу приватного акціонерного
товариства "Фанери та плити"

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 25 листопада 2013
року

у справі № 22/656

господарського суду міста Києва

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Київ-Градобуд"

про заміну сторони у
виконавчому провадженні

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія

"Київ-Градобуд"

до приватного акціонерного
товариства "Фанери та плити"

про стягнення 2115570,40 грн.

за участю представників

позивача - Павлюк М.В.

відповідача - Ільницька Л.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12 листопада 2010 року у справі
№ 22/656 позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Київ-Градобуд"
задоволено, стягнуто з приватного
акціонерного товариства "Фанери та
плити" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Київ-Градобуд"
суму заборгованості в розмірі 2 115 570
грн. 40 коп.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 01 березня 2011
року у справі №22/656 апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
"Фанери та плити" задоволено, рішення
господарського суду міста Києва від 12
листопада 2010 року зі справи № 22/656
скасовано та прийнято нове про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24 травня 2011 року зі справи
№22/656 касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Київ-Градобуд"
задоволено, постанову Київського
апеляційного господарського суду від 01
березня 2011 року скасовано, рішення
господарського суду міста Києва від 12
листопада 2010 року зі справи № 22/656
залишено без змін.

На виконання рішення господарського
суду міста Києва від 12 листопада 2010
року у справі № 22/656 позивачу видано
наказ.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Київ-Градобуд" звернулось до
господарського суду міста Києва з
заявою про заміну сторони у
виконавчому провадженні.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01 липня 2013 року (суддя Самсін
Р.І.) залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 25 листопада 2013
року (судді Пономаренко Є.Ю., Дідиченко
М.А., Руденко М.А.) зі справи № 22/656 заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Київ-Градобуд" про заміну сторони у
виконавчому провадженні по справі №
22/656 задоволено: замінено сторону
судового процесу (виконавчого
провадження) позивача (стягувача) -
товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Київ-Градобуд" на його процесуального
правонаступника - Хмельницьку обласну
корпорацію "Поділляоблагробуд".

Не погоджуючись з вищезазначеними
ухвалою та постановою приватне
акціонерне товариство "Фанери та плити"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою в
якій просить ухвалу господарського
суду міста Києва від 01 липня 2013 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 25 листопада 2013
року скасувати та припинити
провадження у справ.

В обґрунтування зазначених вимог
заявник касаційної скарги посилається
на неправильне застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Київ-Градобуд", як
первісним кредитором та Хмельницькою
обласною корпорацією
"Поділляоблагробуд", як новим
кредитором 16 січня 2013 року укладено
Договір про уступку права вимоги.

Згідно предмету даного договору (п. 1.1)
первісний кредитор передає новому
кредиторові, а новий кредитор приймає
право вимоги, що належить первісному
кредитору.

За даним договором новий кредитор
одержує право (замість первісного
кредитора) вимагати від боржника
належного виконання всіх зобов'язань
за договором про виконання
будівельно-монтажних робіт по
будівництву житлового будинку № 10/2004
від 16 грудня 2004 року, що встановлено
рішенням господарського суду м. Києва
від 12 листопада 2010 року (справа 22/656), на
виконання якого видано судовий наказ
№ 22/656 від 24 травня 2011 року (п.1.2
договору).

Відповідно до п. 1.3 договору новий
кредитор набуває право вимоги до
боржника, замість первісного
кредитора, на суму 2136962, 10 грн.

Відповідача листом від 12 червня 2013 року
було повідомлено про заміну кредитора.

Направлення зазначеного листа
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та фіскальним чеком УДППЗ
"Укрпошта".

У зв'язку з укладенням зазначеного
договору про уступку права вимоги,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Київ-Градобуд" звернулось до суду з
заявою про заміну стягувача у справі №
22/656.

Відповідно до ст. 25 Господарського
процесуального кодексу України у разі
смерті або оголошення фізичної особи
померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу. Усі дії,
вчинені в судовому процесі до вступу у
справу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив.

Зазначеною статтею передбачено
процесуальне правонаступництво у
зв'язку не лише зі смертю (оголошенням
померлою) фізичної особи та
реорганізацією суб'єкта
господарювання, а й в інших
передбачених законом випадках, у тому
числі заміни кредитора або боржника у
зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520
Цивільного кодексу України).

Процесуальне правонаступництво
допускається на будь-якій стадії
судового процесу і здійснюється
господарським судом без виклику сторін
у справі, якщо їх явка не зумовлена
необхідністю з'ясування судом тих чи
інших обставин (п. 1.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі
вибуття однієї із сторін державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторони, а також сама
заінтересована сторона мають право
звернутися до суду із заявою про заміну
сторони її правонаступником. Для
правонаступника усі дії, вчинені до
його вступу у виконавче провадження,
обов'язкові тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Отже, за даними нормами на стадії
виконавчого провадження сторона може
бути замінена правонаступником.

Підстави процесуального
правонаступництва наведені у ст. 25
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги).

Враховуючи те, що у зв'язку з укладенням
договору про уступку права вимоги
Хмельницька обласна корпорація
"Поділляоблагробуд" набула право
вимоги до приватного акціонерного
товариства "Фанери та плити" виконання
зобов'язань за договором про виконання
будівельно-монтажних робіт по
будівництву житлового будинку № 10/2004
від 16 грудня 2004 року, що встановлено
рішенням господарського суду м. Києва
від 12 листопада 2010 року (справа 22/656), на
виконання якого видано судовий наказ
№ 22/656 від 24 травня 2011 року, стягувач у
даній справі - товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Київ-Градобуд" підлягає заміні.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про заміну сторони у
виконавчому провадженні.

Доводи апелянта про те, що
неповідомлення боржника про
відступлення права вимоги, має бути
підставою для відмови у заміні
стягувача, відхиляються колегією
суддів з наступних підстав.

Підстави заміни кредитора у
зобов'язанні визначені приписами
статті 512 Цивільного кодексу України,
зокрема, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги (цесія) є
договірною передачею зобов'язальних
вимог первісного кредитора - цедента,
новому кредиторові - цесіонарію, і
відбувається шляхом укладення
договору між цими суб'єктами, на
підставі якого до цесіонарія
переходить право вимагати від боржника
вчинити певні дії.

Об'єктом цесії є майнові права, що
належать кредиторові як стороні
зобов'язання.

Заміна кредитора може здійснюватись на
різних стадіях існування зобов'язання,
коли сторони ще не виконали
зобов'язання або коли хоча б одна з них
частково виконала зобов'язання.

Відповідальність первісного кредитора
перед новим кредитором за те, що вимога,
котру він передає є дійсною визначена
статтею 519 Цивільного кодексу України.

Так, у разі коли боржник не виконує
свого зобов'язання перед новим
кредитором, відповідальність за це
несе сам боржник, первісний кредитор за
дії боржника не відповідає, окрім
випадків, коли він поручився за нього
перед новим кредитором.

За приписами статті 514 Цивільного
кодексу України, що має диспозитивний
характер, до нового кредитора
переходять усі права, які належали
первісному кредиторові у зобов'язанні,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У договорі про відступлення права
вимоги сторони вправі самостійно
визначити обсяг прав, які переходять до
нового кредитора.

Порядок заміни кредитора у
зобов'язанні встановлено статтею 516
Цивільного кодексу України, за якою
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 518 Цивільного
кодексу України боржник має право
висувати проти вимоги нового кредитора
у зобов'язанні заперечення, які він мав
проти первісного кредитора на момент
одержання письмового повідомлення про
заміну кредитора. У разі, коли боржник
не був письмово повідомлений про
заміну кредитора у зобов'язанні, він
має право висунути проти вимоги нового
кредитора заперечення, які він мав
проти первісного кредитора на момент
пред'явлення йому вимоги новим
кредитором або, якщо боржник виконав
свій обов'язок до пред'явлення йому
вимоги новим кредитором, - на момент
його виконання.

Це положення є засобом охорони
майнових інтересів боржника у разі
зміни кредитора у зобов'язанні, яка
може відбуватися і без згоди боржника.

У випадку коли боржник не був письмово
повідомлений, він має право висувати
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
пред'явлення йому вимоги новим
кредитором, тобто на момент, коли
боржник фактично дізнався про заміну
кредитора у його зобов'язанні.

Боржник має право аргументувати свої
заперечення, зокрема, невиконанням
первісним кредитором зустрічного
зобов'язання.

Наведена норма визначає обсяг
заперечень боржника проти вимог
кредитора, який залежить від того, чи
був він письмово повідомлений про
заміну. Якщо боржник був письмово
повідомлений про таку заміну, то обсяг
заперечень визначається на момент
одержання письмового повідомлення;
якщо не був - то цей обсяг визначається
моментом пред'явлення йому вимоги
новим кредитором.

Отже, у розумінні статі 518 Цивільного
кодексу України відсутність
письмового повідомлення не звільняє
боржника від відповідальності за
порушене зобов'язання та не може
свідчити про те, що заміна сторони не
відбулась.

Таким чином, не повідомлення
відповідача про відступлення права
вимоги не звільняє останнього від
покладеного на нього обов'язку
виконання рішення суду.

Крім цього, Хмельницькою обласною
корпорацією "Поділляоблагробуд"
надано суду докази повідомлення
відповідача про відступлення права
вимоги.

З огляду на викладене, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про задоволення заяви
товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Київ-Градобуд" про заміну стягувача у
справі № 22/656.

Колегія суддів вищого господарського
суду дійшла висновку про те, що
оскаржувана постанова суду
апеляційної інстанції та ухвала суду
першої інстанції прийняті з повним,
всебічним та об'єктивним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, правові підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Таким чином, доводи заявника
касаційних скарг про порушення і
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
під час прийняття оскаржуваних
процесуальних документів не знайшли
свого підтвердження, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового
рішення колегія суддів Вищого
господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що постанову суду
апеляційної інстанції слід залишити
без змін, а касаційну скаргу - без
задоволення.

На підставі наведеного вище і
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Фанери та
плити" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від 25
листопада 2013 року зі справи № 22/656
залишити без змін.

Головуючий суддя
І. А. Плюшко

Судді
Н. О. Кочерова

С. С. Самусенко