ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.2014р.
Справа №905/8706/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Табачнікові В.Г.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА
Страхування», м.Київ

до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_1, смт.Новий
Світ Донецької області

про стягнення 47209,61грн.
збитків в порядку регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

третя особа: не викликався.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

13.02.2014р. з 11-35год. до 11-40год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
м.Київ звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
47209,61грн. збитків в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 13.12.2013р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: ОСОБА_1 (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: Договір добровільного
страхування наземного транспорту
№90301Га/12д від 26.07.2012р.; Довідку ДАІ;
Заяву від 29.10.2012р.про настання події, що
має ознаки страхового випадку;
постанову Старобешівського районного
суду Донецької області від 25.12.2012р. у
справі №3-918/2012; Висновок експертного
авто товарознавчого дослідження №437/11
від 26.11.2012р.; рахунки-фактури №15008 від
23.11.2012р. та №19418 від 18.03.2013р.; розрахунки
страхового відшкодування від 25.12.2012р.
та від 08.04.2013р.; страхові акти
№1.002.12.04737/VESKO2335 від 23.01.2013р. та
№1.002.12.04737/VESKO12771 від 08.04.2013р.; Акти
виконаних робіт №ТО12-15098 від 13.03.2013р. та
№ТО13-03415 від 23.05.2013р.; платіжні
доручення №4705 від 24.01.2013р. та №23556 від
09.04.2013р.; претензію вих.№ЛВ 627 від
22.07.2013р. тощо.

Позивач протягом розгляду справи
надав:

1) клопотання вих.№ЛВ2316 від 04.02.2014р. про
розгляд справи за відсутності свого
представника (а.с.106-107);

2) супровідний лист вих.№ЛВ 2313 від
04.02.2014р. з витребуваними судом
документами (а.с.109-134);

3) додаткові пояснення вих.№ЛВ 2317 від
04.02.2014р. щодо обґрунтованості переліку
ремонтних робіт та тривалості ремонту
застрахованого ним автомобіля
(а.с.136-138).

Відповідач протягом розгляду справи
надав:

1) супровідний лист №122/17 від 22.01.2014р. з
доказами направлення примірників
відзиву позивачу та третій особі
(а.с.74-77);

2) відзив №83/17 від 20.01.2014р. з додатками, в
якому просив відмовити у задоволенні
позовних вимог. До відзиву додав,
зокрема, копію Полісу №АВ/6621994, яким
забезпечено транспортний засіб ИЖ 412
ИЭ, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.74-99).

08.01.2014р. на адресу господарського суду
від Старобешівського районного суду
Донецької області з супровідним листом
№8477 від 26.12.2013р. надійшли копії
адміністративної справи №3-918/2012
відносно ОСОБА_1 (а.с.61-68).

11.01.2014р. на адресу суду від третьої
особи надійшли пояснення про обставини
ДТП б/н від 08.01.2014р. з додатками. Зокрема,
до пояснень додано копію Полісу
№АВ/6621994 (а.с.69-73).

Розглянувши наявні у матеріалах справи
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини справи, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням докази, які
мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

26.07.2012р. між АТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» (Страховик, позивач) та
ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспорту №90301Га/12д (далі -
Договір страхування, а.с.110-121), згідно з
п.4. якого позивачем застрахований
транспортний засіб марки Hyundai Accent,
державний номер НОМЕР_2 (надалі -
застрахований автомобіль), зокрема, за
випадком «збитки внаслідок ДТП» (п.9.2).
За ризиком ДТП Договором встановлена
франшиза Страховика 691,25грн. - 0,5% від
страхової суми, яка в свою чергу
складає 138250грн. (п.10.2, п.11). Згідно з п.3
Договору страхування вигодонабувачем
визначено ПАТ «ВТБ Банк». Згідно з п.18
Договору він діє з 28.07.2012р. до 27.07.2013р.

29.10.2012р. на перехресті просп.Кірова та
вул.Мира в смт. Новий Світ сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП) за участю застрахованого
автомобіля під керуванням
Страхувальника і транспортного засобу
ИЖ 412 ИЭ, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_1, в результаті чого
застрахований автомобіль отримав
механічні пошкодження (а.с.26, 62-64).

Згідно з Висновком експертного
автотоварознавчого дослідження №437/11
від 26.11.2012р. вартість відновлювального
ремонту застрахованого автомобіля
складає 44879,47грн. (а.с.32-43).

Повна дійсна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
48410,86грн., що підтверджується
складеними Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФОРТУНА - ЛТД»
рахунками-фактурами №15008 від 23.11.2012р. на
суму 43466,10грн. (з ПДВ) та №19418 від 18.03.2013р.
на суму 4944,76грн. (з ПДВ), а також Актами
виконаних робіт №ТО12-15098 від 13.03.2013р. на
суму 43466,10грн. (з ПДВ) та №ТО13-03415 від
23.05.2013р. на суму 4944,76грн. (з ПДВ) (а.с.124-130).

На підставі Договору страхування і
заяви Страхувальника на виплату
страхового відшкодування від 25.10.2012р.
(а.с.14-15) уповноваженим представником
позивача був складений Акт огляду
пошкодженого транспортного засобу від
29.10.2012р. (а.с.30-31). З посиланням на
виставлені Страхувальнику Товариством
з обмеженою відповідальністю «ФОРТУНА
- ЛТД» рахунки-фактури №15008 від 23.11.2012р.
та №19418 від 18.03.2013р. на загальну суму
48410,86грн. (а.с.124-125, 128) позивачем складені
Страхові акти №1.002.12.04737/VESKO2335 від
23.01.2013р. та №1.002.12.04737/VESKO12771 від 08.04.2013р.
на загальну суму 47719,61грн. (а.с.9-50), з
розрахунків страхового відшкодування
до яких (а.с.47-48) вбачається, що з
вартості відновлювального ремонту в
загальній сумі 48410,86грн. (за рахунками
СТО) позивачем було вирахувано 691,25грн.
власної безумовної франшизи.
Платіжними дорученнями №4705 від
24.01.2013р., №23556 від 09.04.2013р. позивач
виплатив страхове відшкодування в
загальній сумі 47719,61грн. на користь ТОВ
«ФОРТУНА - ЛТД», яке здійснило ремонтні
роботи (а.с.51-52).

Згідно з п.7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (далі -
Методика), знос не нараховується для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 5
років - для легкових КТЗ виробництва
країн СНД та 7 років - для інших легкових
КТЗ.

Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3
застрахований позивачем автомобіль
було випущено у 2012 році (а.с.19).
Відповідачем не доведено суду факт
експлуатування застрахованого
позивачем автомобіля в інтенсивному
режимі, а також факт отримання
застрахованим автомобілем пошкоджень,
які свідчили б про необхідність
застосування до спірних правовідносин
приписів підп.«б» п.7.39 Методики.

Таким чином, суд виходить з того, що
знос під час здійснення позивачем
страхової виплати нарахуванню не
підлягав, оскільки на момент ДТП від
29.10.2012р. строк експлуатації
застрахованого автомобіля не
перевищив 1 року.

Аналіз Договору страхування, положень
ст.ст.22, 1192 Цивільного кодексу (далі - ЦК)
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування", дозволяє зробити
висновок, що страхову виплату було
здійснено позивачем правомірно.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України дозволяє
дійти висновку про те, що у випадку
заподіяння шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
питання про її відшкодування
вирішується за принципом вини.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за спричинені
збитки. Аналогічне положення
встановлене ст.27 Закону України "Про
страхування".

Наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п.16.11.
Правил дорожнього руху України під час
керування 29.10.2012р. транспортним засобом
ИЖ 412 ИЭ, д.н.з. НОМЕР_1, що спричинило
пошкодження транспортних засобів,
підтверджена постановою
Старобешівського районного суду
Донецької області від 25.12.2012р. у справі
№3-918/2012 (а.с.67).

З наданих відповідачем та третьою
особою копій Полісу №АВ/6621994
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (надалі - Поліс № АВ/6621994, а.с.71,
81) вбачається, що на дату ДТП (29.10.2012р.)
ПрАТ «Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» забезпечило
цивільно-правову відповідальність у
зв'язку з керуванням транспортним
засобом ИЖ 412 ИЭ, д.н.з. НОМЕР_1 (надалі -
забезпечений автомобіль) з лімітом
відшкодування за майнову шкоду 50000грн.
та франшизою 510грн. Період дії полісу: з
00-00 28.04.2012р. до 27.04.2013р. включно.

З наведеного у п.1.4. ч.1 ст.1 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) визначення
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність особи, яка не є
страхувальником, вважається
застрахованою, якщо така особа
правомірно володіє забезпеченим
транспортним засобом. Володіння
забезпеченим транспортним засобом
вважається правомірним, якщо інше не
встановлено законом або рішенням суду.

Матеріали справи не містять
документів, які свідчили б про
неправомірність володіння ОСОБА_1
забезпеченим автомобілем під час ДТП. З
огляду на викладене суд виходить з
того, що гр-н ОСОБА_1 керував
забезпеченим відповідачем
транспортним засобом правомірно, і
іншого відповідачем не доведено.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 ЦК України, ч.3 ст.18, ст.27 Закону
України «Про страхування», ст.ст.22, 28, 29
Закону особою, відповідальною за
завдані позивачу виплатою ним
страхового відшкодування збитки, є
Приватне акціонерне товариство
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА».

Отже, позивач отримав право вимоги до
ПрАТ «Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» в межах умов Полісу №
АВ/6621994, який є підставою для звернення
позивача до суду з даним позовом.

Заявлена позивачем до стягнення сума
страхового відшкодування не перевищує
ліміт відповідальності ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» за Полісом №АВ/6621994.

Під час подання позову позивачем було
враховано франшизу відповідача за
Полісом №АВ/6621994 та вирахувано 510грн. зі
сплаченої на рахунок ТОВ «ФОРТУНА -
ЛТД» суми страхового відшкодування
(а.с.3).

Матеріали справи не містять доказів
відшкодування відповідачем сплаченого
позивачем страхового відшкодування на
час розгляду даної справи.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
страховиком за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Оскільки Методикою як спеціальним
нормативним актом у сфері оцінки
колісних транспортних засобів не
передбачено нарахування зносу для
складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує: 5 років - для легкових
КТЗ виробництва країн СНД та 7 років -
для інших легкових КТЗ (п.7.38), а на
момент ДТП від 29.10.2012р. строк
експлуатації застрахованого позивачем
автомобіля не перевищив 1 року, то знос
під час визначення суми збитків, що
підлягають відшкодуванню
відповідачем, вирахуванню не підлягає.

Виходячи з приписів ст.ст.22, 1192 ЦК
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування", ст.29 Закону, п.7.38
Методики, суд дійшов висновку про те, що
у даному випадку правомірним є
обчислення розміру завданої
застрахованій позивачем особі шкоди
виходячи саме з вартості
відновлювального ремонту, характеру
пошкоджень та стану застрахованого
транспортного засобу - тобто на
підставі рахунків-фактур СТО №15008 від
23.11.2012р. на суму 43466,10грн. (з ПДВ) та №19418
від 18.03.2013р. на суму 4944,76грн. (з ПДВ)
(а.с.124-125, 128), факт виконання переліку
робіт за якими та їх вартість
підтверджується складеними 13.03.2013р. та
23.05.2013р. Актами виконаних робіт №ТО12-15098
та №ТО13-03415 відповідно (а.с.126-127, 129).

Рахунок СТО є підставою для виникнення
податкових зобов'язань, пов'язаних з
наданням послуг з відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу. Зазначені зобов'язання
виникають внаслідок фактичного
надання послуги з проведення такого
ремонту за умови, що виконавець цієї
послуги є платником ПДВ.

Як вже зазначалось, належним чином
оформлені ТОВ «ФОРТУНА - ЛТД» Акти
виконаних робіт №ТО12-15098 від 13.03.2013р. та
№ТО13-03415 від 23.05.2013р підтверджують
фактичне надання послуг з проведення
відновлювального ремонту, дійсна повна
вартість якого повністю відповідає
розміру страхового відшкодування,
сплаченого позивачем на підставі
рахунків-фактур ТОВ «ФОРТУНА - ЛТД»
№15008 від 23.11.2012р. та №19418 від 18.03.2013р.
(платіжні доручення №4705 від 24.01.2013р. та
№23556 від 09.04.2013р. - а.с.51, 52).

ТОВ «ФОРТУНА - ЛТД» є платником податку
на додану вартість, що підтверджується
Свідоцтвом №08049079 серії НБ №003386,
виданим 11.10.2006р. (а.с.133).

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи документи
на підтвердження здійснення позивачем
страхової виплати за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту №90301Га/12д від 26.07.2012р. і
виникнення обов'язку відповідача
відшкодувати завдану цим шкоду в
порядку регресу згідно з Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/6621994, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення 47209,61грн. збитків в порядку
регресу є законними, обґрунтованими,
підтвердженими належним чином та
такими, що підлягають задоволенню.

Викладені у відзиві вих.№83/17 від
20.01.2014р. (а.с.78-79) заперечення
відповідача про те, що позивачем не
надано доказів чинності Договору
страхування, суд не приймає до уваги з
огляду на наступне.

Позивачем надано суду копію витягу з
програмного забезпечення 1С щодо
сплати 31.07.2012р. страхового платежу за
Договором добровільного страхування
№9030Га/12д від 26.07.2012р. (а.с.122).

Крім того, у пунктах 4 страхових актів
№1.002.12.04737/VESKO2335 від 23.01.2013р. та
№1.002.12.04737/VESKO12771 від 08.04.2013р. (а.с.49, 50)
позивачем зазначений термін дії
Договору: з 28.07.2012р. до 27.07.2013р., що
свідчить про визнання позивачем факту
набуття Договором страхування
чинності. У пунктах 4.1 вказаних
страхових актів (а.с.49, 50) позивачем
зазначено, що 31.07.2012р. страховий платіж
сплачений.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами факт
неукладеності або недійсності
Договору добровільного страхування
№9030Га/12д від 26.07.2012р., а отже, суд
виходить з презумпції правомірності
вказаного правочину (ст.204 ЦК України)
та обов'язковості зазначеного Договору
для виконання позивачем (ст.629 ЦК
України, ч.1 ст.16 Закону України „Про
страхування").

Наявність згоди Вигодонабувача за
Договором страхування на виплату
страхового відшкодування
безпосередньо на рахунок СТО ТОВ
«Фортуна - ЛТД» підтверджується листом
ПАТ «ВТБ Банк», відділення
«Олімпійське» №7/304-2 від 22.01.2013р. (а.с.123).

Твердження відповідача про те, що
роботи відносно шиномонтажу та
балансування двох коліс, які містяться
у рахунку-фактурі від 18.03.2013р. №19418, не
відносяться до ушкоджень, яких зазнав
застрахований позивачем автомобіль в
ДТП від 29.10.2012р., спростовується
наступним.

Відповідно до протоколів огляду
транспортного засобу від 29.10.2012р. (а.с.31,
п.6) та від 01.11.2012р. (а.с.37, п.16), а також
калькуляції №501 до Висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження №437/11 від 26.11.2012р. (а.с.35), в
результаті ДТП серед іншого було
пошкоджено диск заднього правового
колеса, який потребував заміни та
подальшого балансування.

Так, ТОВ «Фортуна - ЛТД», яке
здійснювало ремонт застрахованого
автомобіля, 23.11.2012р. виставило
рахунок-фактуру №15008 за кузовні роботи
(а.с.124-125), виконання яких було завершене
лише 13.03.2013р., що підтверджується Актом
виконаних робіт №ТО12-15098 (а.с.126-127).
18.03.2013р. ТОВ «Фортуна - ЛТД» було
виставлено наступний рахунок (№19418) - у
тому числі за шиномонтаж колеса та
балансування двох коліс (а.с.128). З
наведеного вбачається, що у період з
29.10.2012р. (дата ДТП) до 13.03.2013р.
застрахований автомобіль не міг
експлуатуватися власником у зв'язку із
значним його пошкодженням у ДТП та
перебуванням на СТО з метою
відновлення. Отже, необхідність
здійснення шиномонтажу та
балансування безпосередньо пов'язана з
ДТП від 29.10.2012р.

Щодо твердження відповідача про
необхідність обов'язкового погодження
позивачем отримання від відповідача
страхового відшкодування з потерпілою
в ДТП особою суд зазначає, що право
позивача вимагати відшкодування
збитків виникло не на підставі норм
Закону, а на підставі приписів ст.993 ЦК
України та ст.27 Закону України „Про
страхування", які є нормами прямої дії.
Отже, виплата відповідачем в порядку
регресу страхового відшкодування
позивачу жодного погодження не
потребує.

Приписи ст.35 та п.37.1.4. ст.37 Закону, на які
містяться посилання у відзиві, також не
підлягають застосуванню до
правовідносин між сторонами у даній
справі з огляду на таке.

Згідно з п.1 Оглядового листа Вищого
господарського суду України №01-06/15/2014
від 14.01.2014р. «Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
правовідносин страхування» страховик,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування,
має право звернутися до суду з вимогою
про стягнення суми виплаченого
страхового відшкодування, і таке право
взагалі не пов'язане з попереднім
зверненням з аналогічною вимогою до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність.

Суд також зазначає, що норми ст.ст.35, 37
Закону „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не можуть бути застосовані до
позивача, оскільки зазначеними нормами
врегульовано порядок отримання
потерпілим чи іншою прирівняною до
нього особою (наприклад, спадкоємцем
потерпілого, особою, що перебувала на
утриманні потерпілого тощо) страхового
відшкодування, в той час як позивач має
право на відшкодування збитків в
порядку регресу на підставі приписів
ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України
„Про страхування".

Решта викладених у відзиві вих.№83/17 від
20.01.2014р. (а.с.78-79) доводів відповідача
спростовується наявними у матеріалах
справи документами, на які містяться
посилання у даному рішенні.

Судовий збір відповідно до приписів
абз.3 ч.1 ст.49 ГПК України покладається
на відповідача.

На підставі викладеного, згідно зі
ст.ст.22, 204, 629, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192
Цивільного кодексу України; ст.228
Господарського кодексу України; ст.ст.9,
18, 20, 25, 27 Закону України „Про
страхування"; п.1.4. ч.1 ст.1, ст.ст.12, 22, 28, 29
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" №1961-IV від
01.07.2004р.; п.7.38, п.7.39 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої спільним Наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України №142/5/2092 від
24.11.2003р.; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43,
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», м.Київ до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
47209,61грн. збитків в порядку регресу -
задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр.Ілліча, 100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (04070, м.Київ, вул.Іллінська,
буд.8; р/р 0301 в АКІБ «УкрСиббанк»
м.Харків, МФО 351005, ) 47209,61грн.
збитків в порядку регресу, 1720,50грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 13.02.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та підписане
18.02.2014р.

Суддя
О.М.
Шилова

надруковано 4 примірники:

1 - до справи, 2 - сторонам,

1 - третій особі