ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 918/2009/13

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства " Рівнеобленерго"

до відповідача фізичної особи -
підприємця Шибковської Світлани
Петрівни

про стягнення 1 840 грн. 92 коп..

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Мельник О.П. (довіреність
№ 186 від 26.12.2013р.).

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: позивач - Публічне
акціонерне товариство "Рівнеобленерго"
звернулося до господарського суду з
позовом до відповідача - фізичної особи
- підприємця Шибковської Світлани
Петрівни про стягнення 1 674 грн. 85 коп.
заборгованості за спожиту активну
електроенергію, 118 грн. 08 коп. пені та 47
грн. 99 коп. 3% річних.

В судовому засіданні 11.02.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідача в судове
засідання на 21.01.2014р. та 11.02.2014р. не
з'явився, вимог не заперечив. Проте, до
господарського суду повернувся
конверт, в якому відповідачу за
адресою: вул. Складова, 26А, м. Костопіль,
Рівненська обл. були направлені ухвали
від 27.12.2013р. та від 21.01.2014р., з довідкою
відділення підприємства зв'язку: "За
закінченням терміну зберігання". З
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців вбачається, що місце
проживання відповідача значиться: вул.
Складова, 26А, м. Костопіль, Рівненська
обл.. Вищезазначені обставини свідчать
про неподання відповідачем органу
реєстрації всупереч п. 5 ст. 29 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" - відомостей про
зміну фактичного місця проживання.
Таким чином, негативні наслідки за
вказане порушення покладаються на
відповідача - фізичну особу -
підприємця Шибковську Світлану
Петрівну.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
заяви без участі відповідача
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.06.2008р. між закритим акціонерним
товариством "Ей-І-Ес Рівнеенерго"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Рівнеенерго";
а.с. 35-36) та підприємцем Шибковською
Світланою Петрівною укладено договір
№ 270018004 про постачання електричної
енергії (надалі - Договір; а.с. 8-13).

Згідно п. 1.1. Договору, позивач продає
електричну енергію відповідачу для
забезпечення потреб електроустановок
відповідача з сумарною приєднаною
потужністю 5 кВт, а відповідач оплачує
постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснює інші платежі згідно умов
даного Договору.

Відповідно до пункту 2.3.3. Договору
відповідач зобов'язався сплачувати
позивачу вартість електричної енергії
згідно з умовами додатку № 4 "Порядок
зняття показників засобів обліку
електричної енергії та розрахунків"
(надалі - Додаток № 4; а.с. 15).

У відповідності до пункту 2.2.2. Договору
позивач зобов'язався постачати
відповідачу електроенергію, як
різновид товару в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5, та з
урахуванням умов розділу 6 цього
Договору (додаток № 1 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу")

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що для
визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік відповідач
не пізніше 1 листопада поточного року
надає позивачу відомості про розмір
очікуваного споживання електричної
енергії (додаток № 1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу" та додаток № 2 "Обсяги
постачання електричної потужності
споживачу та субспоживачу"). У разі
ненадання відповідачем зазначених
відомостей у встановлений термін
розмір очікуваного споживання
електричної енергії (потужності) на
наступний рік установлюється
позивачем на рівні відповідних
періодів поточного року.

Згідно пункту 8.1. Договору, оплата
електричної енергії та інших платежів
здійснюється відповідачем самостійно
шляхом перерахування коштів на
відповідні розрахункові рахунки
позивача в терміни визначені Додатком
№ 4.

У відповідності до п. 10.2. Правил
користування електричною енергією,
передбачено, що споживач електричної
енергії зобов'язаний оплачувати обсяг
спожитої електроенергії, а також
здійснювати інші платежі відповідно до
умов договору та рахунків.

Пунктом 3 Додатку № 4 передбачено, що
розрахунки за електроенергію
проводяться відповідачем виключно
грошовими коштами на поточний
розрахунок із спеціальним режимом
використання позивача.

Згідно пункту 4 Додатку № 4, відповідно
до визначеної згідно пункту 5 цього
додатку величини коштів за фактично
спожиту електроенергію позивач
виписує відповідачу рахунок на оплату
електричної енергії, який має бути
оплачений протягом 5 операційних днів
від дня отримання відповідачем
рахунку.

Позивачем відповідачу виписувалися
рахунки за грудень 2012р., січень 2013р.,
березень 2013р., серпень 2013р., жовтень 2013р.
(а.с. 16-25), які лише частково оплачені
відповідачем.

Позивач направляв відповідачу
претензію в розмірі 1 410 грн. 80 коп. (а.с.
31) з вимогою оплати вказані рахунки.
Зазначені вимоги відповідачем
залишені без задоволення та відповіді.

Таким чином, за відповідачем перед
позивачем рахується заборгованість за
спожиту активну електроенергію в сумі 1
674 грн. 85 коп..

Відповідно до пункту 4.2.1. Договору за
внесення платежів, передбачених
пунктами 2.2.3., 2.2.4. Договору, з
порушенням термінів, визначених
відповідними додатком, відповідач
сплачує позивачу пеню в розмірі 0,05% за
кожен день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати.

На підставі пункту 4.2.1. Договору
позивач нарахував відповідачу пеню в
розмірі 118 грн. 08 коп. (розрахунок а.с. 33).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, встановивши обставини справи
і давши їм оцінку, господарський суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу
України та статтею 193 Господарського
кодексу України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 612
Цивільного кодексу України - боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом, при цьому статтею 525
Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивач
нарахував відповідачу 3 %; річних в
розмірі 47 грн. 99 коп. (розрахунок а.с. 34).

Доказів сплати боргу відповідач суду
не подав.

Крім того, у прохальній частині
позовної заяви позивач вказує суму
нарахованої пені та 3% річних в сумах 118
грн. 08 коп. та 47 грн. 99 коп., однак при
цьому розшифровує прописом зазначені
суми неправильно.

Оскільки, розрахунок пені та 3 % річних
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 33, 34) суд не бере вказану помилку до
уваги.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 1 674 грн. 85 коп.
заборгованості за спожиту активну
електроенергію, 118 грн. 08 коп. пені та 47
грн. 99 коп. 3% річних стверджуються
Договором, рахунками та іншими
матеріалами справи і підлягають
задоволенню на підставі ст.ст. 11, 509, 526,
530, 546, 549, 625, 612, 629 Цивільного кодексу
України та ст.ст. 173, 193, 230, 232
Господарського кодексу України.

Позов обґрунтований і підлягає
задоволенню в сумі 1 840 грн. 92 коп.. На
відповідача на підставі статті 49 ГПК
України покладаються витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 720 грн. 50 коп..

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця Шибковської Світлани
Петрівни (35000, вул. Складова, 26А, м.
Костопіль, Рівненська область,
ідентифікаційний номер ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Рівнеобленерго" (33000, м.
Рівне, вул. Кн. Володимира, буд. 71, ) - 1 674 грн. 85 коп.
заборгованості за спожиту активну
електроенергію на р/р 9704 в ПАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
333368, ; 118 грн. 08 коп. пені
та 47 грн. 99 коп. 3% річних на р/р 6002 в
ПАТ "Альфа - Банк", МФО 300346, ; 1 720 грн. 50 коп. витрат по сплаті
судового збору на р/р 5002 у філії
"КІБ" ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300379,
.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення підписане суддею "17" лютого
2014р..

Суддя
Горплюк А.М.