РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р.
Справа № 5/92/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Тимошенко О.М.

судді
Огороднік К.М. ,

судді
Коломис В.В.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від апелянта - ОСОБА_1

від кредиторів - не з'явились

від боржника - не з'явився

арбітражний керуючий - Любавін В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу кредитора Дочірньої
компанії "Газ України " НАК "Нафтогаз
України" на рішення господарського
суду Вінницької області від 05.12.13 р. у
справі № 5/92/2011/5003

за заявою Товариство з обмеженою
відповідальністю "Едельвейс"

до Сільськогосподарське відкрите
акціонерне товариство "Птахокомбінат
"Тульчинський"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 05.12.2013 року у
справі № 5/92/2011/5003 (суддя Бенівський В.І.)
про банкрутство
Сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства
"Птахокомбінат "Тульчинський"
затверджено мирову угоду між боржником
та головою комітету кредиторів.
Припинено провадження у справі №
5/92/2011/5003. Припинено повноваження
арбітражного керуючого (розпорядника
майна) Любавіна Володимира
Олександровича. Скасовано мораторій на
задоволення майнових вимог кредиторів
та заборону на відчудження майна
боржника - сільськогосподарського
відкритого акціонерного товариства
"Птахокомбінат "Тульчинський".

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, кредитор Дочірня компанія
"Газ України "НАК "Нафтогаз України"
подав апеляційну скаргу в якій просить
останню скасувати з підстав порушення
норм матеріального і процесуального
права. В обґрунтування скарги зазначає,
що судом першої інстанції не було в
повній мірі з'ясовано обставини справи,
що мають істотне значення для її
вирішення, оскільки при винесенні
оскаржуваної ухвали не досліджувались
джерела за рахунок яких планується
забезпечити виконання мирової угоди.
Текст мирової угоди не містить жодної
конкретизації щодо обсягу майна
боржника, його вартості та ліквідності,
а тому твердження про продаж майна є
виключно декларативним
обгрунтуванням, метою якого було
припинення провадження у справі про
банкрутство. Також зазначає, що
затверджена оскаржуваною ухвалою
умова про обмін вимог за поставлений
природний газ на активи боржника
напряму суперечить Порядку
забезпечення галузей національної
економіки та населення природним
газом, затвердженого постановою КМУ
від 27.12.01 № 1729, де Пунктом 13 передбачено,
що постачання природного газу
здійснюється тільки за умови
забезпечення його 100% оплати грошовими
коштами. Звертає увагу, що представник
скаржника не був присутній в судовому
засіданні по розгляду мирової угоди, а
суд першої інстанції всупереч вимог ст.
77 ГПК України не відклав судове
засідання, чим фактично позбавив
апелянта можливості висловити свою
позицію щодо умов мирової угоди в суді.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги та просить її задоволити..

Арбітражний керуючий у відзиві на
апеляційну скаргу проти доводів
апелянта заперечує. Зазначає, що при
укладенні мирової угоди зазначені в ст.
38 ЗУ "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" вимоги були
дотримані. Ухвалу суду вважає законною
та обґрунтованою, а апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні арбітражний
керуючий підтримав заперечення
викладені у відзиві.

Інші учасники провадження у справі в
судове засідання не з'явились, відзивів
на апеляційну скаргу не подали. Про
дату, час і місце судового розгляду всі
учасники повідомлені належним чином,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи поштовими
повідомленнями про вручення
рекомендованої кореспонденції
адресатам.

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
25.01.2014 р. внесено зміни до складу
колегії суддів у справі № 5/92/2011/5003,
окрім заміни головуючого судді, та
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Тимошенко О.М., судді
Огороднік К.М., Коломис В.В.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та відзив на неї,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а ухвалу
господарського суду Вінницької
області від 05.12.2013 року у справі №
5/92/2011/5003 залишити без змін виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.08.2011 р. господарським судом
Вінницької області порушено
провадження у справі № 5/92/2011/5003 за
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Едельвейс" до
Сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства
"Птахокомбінат Тульчинський" про
порушення справи про банкрутство.

Ухвалою від 02.08.2011 р. арбітражним
керуючим /розпорядником майна/
боржника по справі № 5/92/2011/5003 було
призначено Любавіна Володимира
Олександровича (АДРЕСА_1, ліцензія
серії НОМЕР_1 від 05.04.2011р.)

20.10.2011 р. відбулося підготовче
засідання. Вимоги кредитора ТОВ
"Едельвейс" до боржника визнано в сумі
702 961,93 грн.; зобов'язано заявника в
10-денний термін з дня винесення даної
ухвали подати до офіційного
друкованого органу Верховної Ради
України /"Голос України"/ чи Кабінету
Міністрів України /"Урядовий кур'єр"/
оголошення про порушення провадження
справи про банкрутство, доказ -
оплачений кредитором рахунок редакції
/ксерокопію/ в цей же строк подати до
суду.

27.12.2011 року у газеті "Урядовий кур'єр" №
242 (4640) опубліковано оголошення про
порушення провадження у справі №
5/92/2011/5003 про банкрутство боржника.

Ухвалою суду від 07.08.2012 р. затверджено
реєстр вимог кредиторів боржника.

Ухвалою суду від 30.07.2013 р. продовжено
строк розпорядження майном
Сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства
"Птахокомбінат Тульчинський" та
повноважень арбітражного керуючого
(розпорядника майна) Любавіна В.О. до
30.08.2013 р..

Ухвалою суду від 07.11.2013 р. відмовлено
арбітражному керуючому (розпоряднику
майна) Любавіну В.О. в задоволенні
клопотання № 01-01/32 від 14.10.2013 р. про
затвердження мирової угоди від 10.10.2013
р. у справі № 5/92/2011/5003 про банкрутство
Сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства
"Птахокомбінат Тульчинський" з підстав
неправомірного включення витрат та
оплати послуг арбітражного керуючого
до умов мирової угоди..

19.11.2013 року відбулось засідання
комітету кредиторів, на якому було
прийнято рішення укласти мирову угоду
у редакції від 19.11.2013 р. (протокол № 8 від
19.11.2013 р.) та зобов'язано арбітражного
керуючого Любавіна В.О. звернутись до
господарського суду Вінницької
області з заявою про затвердження
мирової угоди від 19.11.2013 р.

21.11.2013 р. до господарського суду
Вінницької області надійшла заява №
01-01/53 від 20.11.2013 р. арбітражного
керуючого (розпорядника майна)
Любавіна В.О. про затвердження мирової
угоди від 19.11.2013 р. у справі № 5/92/2011/5003
про банкрутство
Сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства
"Птахокомбінат Тульчинський".

Оскаржуваною ухвалою господарського
суду Вінницької області від 05.12.2013 року
у справі № 5/92/2011/5003 про банкрутство
Сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства
"Птахокомбінат "Тульчинський"
затверджено мирову угоду.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України,
провадження у справах про банкрутство
здійснюється у порядку, передбаченому
цим кодексом з врахуванням вимог
Закону про банкрутство.

Згідно з п. 1-1 розділу Х Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції зі змінами, внесеними
згідно з Законом України від 22.12.2011 року
№ 4212-VI) положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено після
набрання чинності цим Законом.

Оскільки провадження у даній справі
було порушено судом першої інстанції
02.08.2011 року, тобто до набрання чинності
змін, внесених Законом України від
22.12.2011 року № 4212-VI, то судом попередньої
інстанції правомірно застосовано
попередню редакцію Закону про
банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.11.2013 року проведено загальні збори
кредиторів СВАТ "Птахокомбінат
"Тульчинський" (протокол № 2) на яких
визначено кількісний склад комітету
кредиторів та обрано членів комітету
кредиторів. Згідно з протоколом № 8
засідання комітету кредиторів
Сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства
"Птахокомбінат Тульчинський" від 19.11.2013
року, більшістю голосів затверджено
мирову угоду по справі про банкрутство
Сільськогосподарського відкритого
акціонерного товариства
"Птахокомбінат Тульчинський".

Відповідно до абз. 18 ст. 1 Закону про
банкрутство мирова угода -
домовленість між боржником та
кредитором (групою кредиторів) про
відстрочку та (або) розстрочку платежів
або припинення зобов'язання за угодою
сторін (далі - прощення боргів).

Згідно зі ст. 35 Закону про банкрутство
мирова угода може бути укладена на
будь-якій стадії провадження у справі
про банкрутство.

Рішення про укладення мирової угоди
від імені кредиторів приймається
комітетом кредиторів більшістю
голосів кредиторів - членів комітету та
вважається прийнятим за умови, що всі
кредитори, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника, висловили
письмову згоду на укладення мирової
угоди.

Рішення про укладення мирової угоди
приймається від імені боржника
керівником боржника чи арбітражним
керуючим (керуючим санацією,
ліквідатором), які виконують
повноваження органів управління та
керівника боржника і підписують її. Від
імені кредиторів мирову угоду підписує
голова комітету кредиторів.

Відповідно до положень ст. 37 Закону про
банкрутство мирова угода укладається у
письмовій формі та підлягає
затвердженню господарським судом, про
що зазначається в ухвалі
господарського суду про припинення
провадження у справі про банкрутство.
Мирова угода набирає чинності з дня її
затвердження господарським судом і є
обов'язковою для боржника (банкрута),
кредиторів, вимоги яких забезпечені
заставою, кредиторів другої та
наступних черг.

Мирова угода має містити положення про:

- розміри, порядок і строки виконання
зобов'язань боржника;

- відстрочку чи розстрочку або прощення
(списання) боргів чи їх частини.

Також мирова угода може містити умови
про виконання зобов'язань боржника
третіми особами та обмін вимог креди
торів на активи боржника або його
корпоративні права.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Розглянувши подану на затвердження
мирову угоду, місцевий суд вірно
встановив, що умови мирової угоди не
суперечать ст. ст. 35, 36 Закону про
банкрутство, заява про затвердження
мирової угоди оформлена належним
чином, сторони за мировою угодою
наділені повноваженнями на її
укладення, мирова угода не суперечить
вимогам чинного законодавства та за
своїм змістом є такою, що може бути
виконана у відповідності з її
положеннями.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону про
банкрутство затвердження
господарським судом мирової угоди є
підставою для припинення провадження у
справі.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 40 Закону
про банкрутство господарський суд
припиняє провадження у справі про
банкрутство, якщо затверджено мирову
угоду.

Враховуючи встановлені обставини
справи та вказані норми законодавства,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що місцевий суд дійшов
правомірного висновку про
затвердження мирової угоди та
припинення провадження у справі на
підставі п. 5 ст. 40 Закону про
банкрутство.

Твердження апелянта про те, що текст
мирової угоди не містить доказів того,
що господарська діяльність боржника
буде певним чином оптимізована для
отриманння прибутку і погашення вимог
кредиторів, а також не містить розміру
суми отриманої в результаті продажу
майна та жодної конкретизації щодо
обсягу цього майна, його вартості та
ліквідності, судом до уваги не
приймаються, оскільки вищенаведені
положення Закону про банкрутство не
передбачають обов'язковість внесення
таких відомостей до тексту мирової
угоди. При цьому судом приймається до
уваги те, що на пропозицію комітету
кредиторів (протокол № 6 від 10.09.2013 р.)
боржником було підготовлено
бізнес-план щодо відновлення
платоспроможності підприємства із
зазначенням джерел, за рахунок яких
планується забезпечення виконання
умов мирової угоди. На засідання
комітету кредиторів 10.10.2013 р. (протокол
№ 7) було розглянуто поданий боржником
бізнес-план та прийнято рішення про
підписання мирової угоди. Відтак,
матеріали справи містять інформацію
про джерела, за рахунок яких планується
забезпечення виконання умов мирової
угоди.

Також суд вважає безпідставним
твердження апелянта про те, що
встановлені мировою угодою терміни
погашення вимог кредиторів порушують
майнові права ДК "Газ України", оскільки
останнє припиняє свою діяльність
шляхом реорганізації. Як вбачається з
наказу Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України № 545
від 26.07.2012 р., діяльність ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України" припиняється
шляхом реорганізації-перетворення в
Публічне акціонерне товариство
"Синтез-Газ України". При цьому останній
визнається правонаступником всіх прав
та обов'язків ДК "Газ України". Діюче
законодавство не встановлює жодних
перепон стосовно погашення боржником
вимог правонаступнику, а тому відсутнє
порушення майнових прав кредитора.

Судом не приймається до уваги
посилання апелянта на невиконання
судом першої інстанції вимог ст. 77 ГПК
України, внаслідок чого скаржник був
позбавлений можливості висловити свою
позицію щодо умов мирової угоди.
Матеріали справи свідчать, що апелянт
отримував ухвали суду про призначення
до розгляду мирових угод від 10.10.2013 р.
(яка була відхилена судом) та від 19.11.2013
р. При цьому в судові засідання не
з'являвся та будь-яких клопотань, заяв
до суду з приводу неможливості
з'явитись та відкласти розгляд справи
не подавав. Стаття 77 ГПК України надає
право суду відкласти розгляд справи,
якщо спір не з яких причин не може бути
вирішено в даному судовому засіданні.
Нез'явлення в засідання представників
сторін не являється безумовною
підставою для відкладення розгляду
справи та розцінюється судом залежно
від конкретних обставин справи.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що ухвала господарського суду
Вінницької області від 05.12.2013 року
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для її скасування немає.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не обґрунтовані та не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому не можуть бути
підставою для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України " НАК "Нафтогаз України" №
31/10-5812 від 18.12.2013 р. залишити без
задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Вінницької області від 05.12.2013 року у
справі № 5/92/2011/5003 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Тимошенко О.М.

Суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Коломис В.В.