ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

26 лютого 2014 року
Справа № 913/212/14

Провадження №18пд/913/212/14

За позовом прокурора Ленінського
району міста Луганська в інтересах
держави в особі

1-го позивача - виконавчого комітету
Луганської міської ради, м. Луганськ

2-го позивача - Луганської міської ради,
м. Луганськ

до відповідача - приватного
акціонерного товариства «Фінансист»,
м. Луганськ

про внесення змін до договору оренди
землі від 13.10.2003 (державна реєстрація
від 07.11.2003 за № 4753)

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Антонова
І.В.

У засіданні брали участь:

від заявника: Рузавін
Р.В., посвідчення № 023912 від 30.12.2013;

від 1-го позивача: Полякова
О.В., за дов. № 01/03-31/5299/0/2-13 від 23.08.2013;

від 2-го позивача: Полякова
О.В., за дов. № 01/03-31/5298/0/2-13 від 23.08.2013;

від відповідача: Шатських
В.В., за бв. б/н від 17.02.2013.

Суть спору: прокурором заявлена вимога
про внесення змін до договору оренди
землі від 13.10.2003 (державна реєстрація
від 07.11.2003 за № 4753), який укладений між
виконавчим комітетом Луганської
міської ради та закритим акціонерним
товариством «Фінансист», відносно
земельної ділянки площею 0,2310 га, яка
розташована за адресою: м. Луганськ,
площа Героїв ВВв (біля будинку № 4),
зокрема: викласти п. 2.1. розділу
«Орендна плата» договору у новій
редакції:

«Річна орендна плата встановлюється у
розмірі 3 відсотків від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, що
передається в оренду, у гривнях».

Відповідач відзивом на позовну
заяву від 11.02.2014 № 22/02-14 та поясненнями
від 26.02.2014 № 31/02-14 проти позову
заперечує, посилаю на те, що ніяких
пропозицій від 2-го позивача щодо
внесення змін до спірного договору
оренди до нього не надходило, а тому,
встановити існування спору з цього
питання, як підстави для звернення до
суду, не уявляється можливим.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників прокурора та
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2003 між виконавчим комітетом
Луганської міської ради та закритим
акціонерним товариством «Фінансист»
(найменування якого змінено на
приватне акціонерне товариство
«Фінансист» - відповідач по справі)
укладено договір оренди землі,
державна реєстрація від 07.11.2003 за № 4753,
згідно якому, виконавчий комітет
Луганської міської ради передав
відповідачу в оренду строком до 27
серпня 2052 року земельну ділянку площею
0,2310 га, під будівництво та розміщення
9-ти поверхового житлового будинку за
адресою: м. Луганськ, площа Героїв ВВв
(біля будинку № 4).

Спірним пунктом 2.1. вказаного
договору встановлено, що річна орендна
плата встановлюється у розмірі
земельного податку (річного), який діє
на момент укладання договору оренди
земельної ділянки, збільшеного на
коефіцієнт 2,5, що визначений рішенням
Луганської міської ради від 02.04.199 № 7/9.

З метою приведення вказаного
договору у відповідність до діючого
законодавства (законодавчо збільшено
розмір орендної плати та встановлено,
що остання не може бути меншою
трикратного розміру земельного
податку) 2-й позивач у поясненнях від
12.02.2014 б/н та від 26.02.2014 повідомив суд, що
ним звичайною кореспонденцією на
адресу відповідача був направлений
лист від 14.01.2013 № 0052/1 з пропозицією
внести зміни до договору оренди землі,
зокрема, встановити орендну плату у
розмірі земельного податку з
коефіцієнтом 3.

Відповідач відповіді 2-му
позивачу на цю пропозицію не надав.

Разом з цим прокурор та позивачі
не надали суду доказів надсилання
відповідачу пропозиції про зміни
договору (листа від 14.01.2013 № 0052/1).

Прокурор зазначив, що згідно п. 34
ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вирішення
питань регулювання земельних відносин
є виключно компетенцією місцевої ради
(позивача по справі).

На підставі вказаних доводів
прокурором заявлено вимоги про
внесення змін до договору оренди землі
від 13.10.2003 (державна реєстрація від
07.11.2003 за № 4753), зокрема, про викладення
пункту 2.1. розділу «Орендна плата»
договору у новій редакції:

«Річна орендна плата встановлюється у
розмірі 3 відсотків від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, що
передається в оренду, у гривнях».

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги
необхідністю приведення договору у
відповідність до вимог діючого
законодавства, а саме істотних умов
договору - розміру орендної плати,
порядку та строку її внесення.

Відповідач відзивом на позовну
заяву від 11.02.2014 № 22/02-14 та поясненнями
від 26.02.2014 № 31/02-14 проти позову
заперечує, посилаю на те, що ніяких
пропозицій від 2-го позивача щодо
внесення змін до спірного договору
оренди до нього не надходило, а тому,
встановити існування спору з цього
питання, як підстави для звернення до
суду, не уявляється можливим.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши прокурора та представників
сторін, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню за таких підстав:

Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду
землі» зміна умов договору оренди
землі здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» від 03.06.2008 № 309-УІ, внесені
зміни до частин четвертої та п'ятої
статті 21 Закону України «Про оренду
землі», а саме, було встановлено, що
річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, не може бути
меншою трикратного розміру земельного
податку та не може перевищувати 12
відсотків їх нормативної грошової
оцінки.

Попередня редакція наведеної статті
Закону визначала, що річна орендна
плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, не може бути
меншою за розмір земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю», та перевищувати 10
відсотків їх нормативної грошової
оцінки.

З 01.01.2011 зазначені частини
четверта та п'ята статті 21 Закону
України «Про оренду землі» виключені в
зв'язку з прийняттям Податкового
кодексу України (Закон України від
02.12.2010 «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Податкового кодексу
України), який діє з 01.01.2011 і має
аналогічні положення закріплені у ст.
288 Податкового кодексу України.

Пунктом 2.1. договору встановлено
орендну плату у розмірі земельного
податку, збільшеного на коефіцієнт 2,5
що не відповідає вимогам вищевказаного
законодавства, так як річна орендна
плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, не може бути
меншою трикратного розміру земельного
податку.

У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом (ч. 1, ч. 2 ст. 632 ЦК
України).

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно п. 2.4.1. договору оренди щодо
якого заявлено позовні вимоги у разі
зміни земельного податку пропорційно
змінюється й розмір орендної плати.

У абз. 5. п. 2.19 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин», від 17.05.2011 № 6, зазначено, що
статтею 30 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
ГК України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору.

За таких обставин, позовні вимоги:

- про викладення п. 2.1. розділу «Орендна
плата» договору у новій редакції:

«Річна орендна плата встановлюється у
розмірі 3 відсотків від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, що
передається в оренду, у гривнях»,

підлягають задоволенню в зв'язку з їх
законністю та обґрунтованістю.

За загальними правилами (ч. 4 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України), судові витрати покладаються
на позивача.

Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

У даному випадку підставою
звернення прокурора до суду з позовом
стала бездіяльність обох сторін за
позовом (ні позивач, ні відповідач не
подали суду належних доказів, що вони
зверталися один до одного з
пропозицією внести зміни у договір).

За таких обставин, судовий збір
покладається на обох сторін у рівних
частинах.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарсько
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Внести зміни до договору оренди
землі від 13.10.2003 (державна реєстрація
від 07.11.2003 за № 4753), який укладений між
виконавчим комітетом Луганської
міської ради (м. Луганськ) та закритим
акціонерним товариством «Фінансист»
(найменування якого змінено на
приватне акціонерне товариство
«Фінансист» - відповідач по справі) (м.
Луганськ), зокрема:

- викласти п. 2.1. розділу «Орендна
плата» договору у новій редакції:

«Річна орендна плата встановлюється у
розмірі 3 відсотків від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, що
передається в оренду, у гривнях».

3. Стягнути з Луганської міської
ради, м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 14,
ідентифікаційний код 26070794, на користь
Державного бюджету України (отримувач:
УДКСУ у м. Луганську, код ОКПО 37991503,
рахунок № 3006 в ГУДКСУ у
Луганській області, МФО 804013, ККД 22030001,
символ 206) судовий збір в сумі 609 грн.,
наказ видати Ленінській ОДПІ у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів.

4. Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Фінансист»,
м. Луганськ, вул. Оборонная, 20-Г,
ідентифікаційний код 31138743, на користь
Державного бюджету України (отримувач:
УДКСУ у м. Луганську, код ОКПО 37991503,
рахунок № 3006 в ГУДКУС у
Луганській області, МФО 804013, ККД 22030001,
символ 206) судовий збір в сумі 609 грн.,
наказ видати Ленінській ОДПІ у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів.

26 січня 2014 р. було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 03
березня 2014 р. і може бути оскаржене
протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
В.В. Корнієнко