ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
Справа № 915/2209/13

За позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

54001, АДРЕСА_1

До відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю "ім.
КЛ.Петровського"

57440, Миколаївська
область, Березанський район, с. Кімівка,
вул. Центральна, буд. 1

Про: стягнення боргу в сумі 316 736,14 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 10.12.2013 року звернувся до суду з
позовом стягнути з відповідача 316 736,14
грн. в тому числі: 309 015,00 грн., - основного
боргу, 6 273,43 грн. - пені, 1447,71 грн. - 3%
річних.

Позовні вимоги ґрунтуються на
підставі умов договорів про надання
послуг № 20/06/13-1 від 20.06.2013р. та № 22/06/13-1
від 22.06.2013р.; актів надання послуг;
рахунка № 1 від 02.09.13 на суму 309 015,00 грн.;
претензії № 1 від 09.08.13, листа за
вихідним номером № 279 від 20.09.13р; норм
ст. 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.
216-218, 230, 231 Господарського кодексу
України та мотивовані неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
договірних зобов'язань в частині
оплати за прийняті послуги із прямого
комбайнування озимої пшениці та
озимого ріпаку в період з 04.07.13 по 15.07.13р.

Відповідач у відзиві, скерованому
до суду 31.01.14 р., визнав позов частково -
у розмірі основного боргу, водночас
просить відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог про
стягнення пені та відсотків річних.

Відповідач підтверджує що на
даний час зазначені послуги в актах не
оплачені, проте в супереч умовам п. 3.5
договорів, позивач не надав суду
доказів на підтвердження факту дати
вручення відповідачу рахунків на
оплату послуг, тому підстави для
нарахування пені та відсотків річних у
даному випадку відсутні.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представника позивача,
господарський суд, -

встановив:

20 червня 2013 року між сторонами був
укладений договір про надання послуг №
20/66/13-г згідно з предметом якого
позивач, як виконавець зобов'язався
провести збирання зернових, технічних
та масляних культур (озима пшениця) на
площадках замовника, а відповідач , як
замовник, взяв на себе зобов'язання
прийняти та оплатити ці послуги, у
відповідності до п. 3.1 цього договору.

Також, 22.06.2013 р. сторони уклали між собою
договір про надання послуг № 22/06/13-г
предметом якого виступають надання
позивачем відповідачу послуг щодо
проведення збирання зернових культур
(озимий ріпак) на площах замовника, які
відповідач зобов'язався прийняти та
здійснити оплату відповідно до п. 3.1
цього договору.

За умовами розділу 3 вищевказаних
договорів: замовник проводить оплату
по факту виконання послуг відповідно
до рахунку виконавця протягом 30-ти
банківських днів з дня його отримання.

Пунктом 8.1 сторони обумовили, що
договори вважаються укладеними і
набирають чинності з моменту
підписання сторонами та скріплення
печатками сторін і діють до моменту
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цими договорами.

З матеріалів справи також вбачається,
що:

1) 20.06.13 та 22.06.13р сторони на
виконання умов пунктів 3.1 та 9.5
договорів, уклали додаткові угоди в
яких визначили вартість послуг за
кожним договором окремо.

2) Факт виконання та приймання -
передача послуг був зафіксований в
наступних актах надання послуг:

- від 04.07.13р, пряме комбайнування озимої
пшениці та озимого ріпаку, на загальну
суму 169945,00 грн.;

- від 15.07.13р, пряме комбайнування
озимого ріпаку, на загальну суму 27230,00
грн.;

- від 15.07.13р, пряме комбайнування озимої
пшениці, на загальну суму 111840,00 грн.

Вказані акти складені та підписані
обома сторонами без зауважень.

3) Крім цього, позивач оформив для
відповідача рахунки на оплату послуг:
№ 1 від 02.09.2013р на суму 309015,00 грн.; № 2 від
29.11.13р на 314577,27 грн.

Спірні відносини, які виникли між
сторонами, регулюються положенням
діючого законодавства про надання
послуг.

Так, за приписами ст. 901, п.1 ст. 903
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

З наданих суду доказів вбачається, що
на виконання умов вказаних договорів
позивач за вищенаведеними актами в
липні 2013 року надав відповідачу
послуги прямого комбайнування озимої
пшениці та озимого ріпаку на загальну
суму 309015,00 грн.

З редакції п. 3.5 договорів вбачається
домовленість сторін про те, що замовник
проводить оплату по факту виконання
послуг відповідно до рахунку виконавця
протягом 30-ти банківських днів з дня
його отримання.

Відповідно до приписів ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як підставу
своїх вимог або заперечень.

Дослідивши докази, які містяться в
матеріалах справи, суд вважає, що
посилання відповідача на відсутність
на товаристві рахунку № 1 від 02.09.13р. є
хибними та недоведеними, оскільки з
тексту відповіді на претензію № 1 від
09.09.2013 року зрозуміло, що відповідач не
оспорював факт надання йому рахунку № 1
на суму 309015,00 грн., навпаки - товариство
вказує, що вказана заборгованість
обов'язково буде погашена як тільки
буде можливість.

Отже, виходячи з умов договорів та
наведених обставин, відповідач повинен
був провести повну оплату по факту
виконання послуг позивачем, відповідно
до наданого йому рахунку.

Згідно норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідач не довів суду обставин, які
спростовують вимоги позивача, станом
на час розгляду справи в суді не
оплатив послуги отримані в липні 2013
року, чим порушив взяті на себе
договірні зобов'язання.

Таким чином, борг відповідача перед
позивачем за договором № 20/06/13-1 від
20.06.13 р. дійсно складає в сумі 309 015,00 грн.

Пунктом 5.4 договорів сторони дійшли
згоди, що сторона, яка прострочила
виконання зобов'язання за цими
договорами, сплачує іншій стороні пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожен день такого прострочення
від вартості невиконаного
зобов'язання.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник не звільняється
від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Отже, на підставі вищенаведених норм та
обставин, суд, перевіривши нарахування
позивачем розмір пені та 3% річних,
дійшов висновку про правомірність
стягнення з відповідача за період
прострочення з 15.10.2013 р. по 10.12.2013 р. пені
в розмірі 6 273,43 грн. та 3% річних в сумі 1
447,71 грн.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем документальні докази,
оцінивши їх у відповідності з вимогами
ст. 43 ГПК України, проаналізувавши
норми діючого законодавства, які
регулюють спірні відносини, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог, та з
урахуванням вищенаведеного -
задоволенню їх в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ім.
КЛ.Петровського" (57440, Миколаївська
область, Березанський район, с. Кімівка,
вул. Центральна, 1, ) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (54001, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) - суму
основного боргу в розмірі 309 015,00 грн., 3%
річних в розмірі 1447,71 грн., пеню в
розмірі 6 273,43 грн. та 6 334,72 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено 28 лютого
2014 року.

Суддя
О.Г.Смородінова