ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Справа № 925/93/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Черкаської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль», м. Черкаси,
вул. Гоголя, 224

до публічного акціонерного товариства
«Уманьагрохім», Черкаська область,
Уманський район, с. Піківець, вул.
Уманська, 152

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - громадянина
Храпачевського Максима
Володимировича, Черкаська область,
Уманський район, с. Піківець, вул.
Шкільна, буд. 33

про стягнення 1 111 699,29 грн.
заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Грушевий Ю.В. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Черкаської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль» звернулось в
господарський суд Черкаської області з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Уманьагрохім» про
стягнення заборгованості в розмірі 1 111
699,29 грн. згідно договору поруки від
21.09.2007р. №010/02-47/1326-07п, та відшкодування
судових витрат.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, представника у судове
засідання втретє не направив. Подано до
суду відзив від 17.02.2014р. №3 на позовну
заяву з додатками, в якому в
задоволенні позовних вимог просить
відмовити повністю, оскільки договір
поруки від 21.09.2007р. №010/02-47/1326-07п на
момент подачі позовної заяви вже є
припиненим на підставі норм
законодавства з 05.08.2008р. і додаткове
визнання його припиненим судом не
вимагається.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, та просив позов
задовольнити.

Інших документів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, заслухавши пояснення
представника позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
до задоволення, з огляду на таке.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Сторони даного провадження є
самостійними юридичними особами та
суб'єктами господарювання на ринку
кредитування та надання послуг.

Відносини між сторонами слід
розцінювати як відносини кредитування,
що регламентовані параграфом 2 гл. 71 ЦК
України.

Позивач є банківською установою з
належною реєстрацією в НБУ.

21.09.2007р. між ПАТ (ВАТ) «Раййфайзен банк
Аваль» (кредитор) та гр. Храпачевським
М.В. (позичальник) був підписаний
кредитний договір №010/02-47/1326-07 (а.с. 7-11)
про надання позичальнику на споживчі
цілі кредиту в сумі 1010000 грн. строком до
20.09.2014р. Сума річних становить 13,5%.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання гр. Храпачевським М.В., між
банком та ПАТ «Уманьагрохім» 21.09.2007р.
був підписаний договір поруки
№010/02-47/1326-07п (а.с. 14).

Згідно вимог договору поруки, у випадку
невиконання умов договору
кредитування поручитель з боржником
несуть солідарну відповідальність
перед банком.

За твердженням представника позивача,
станом на 31.12.2013р. за позичальником
рахується заборгованість перед банком
в сумі 1111699,29 грн., з них: 631462,12 грн. -
заборгованість по кредиту, 423296,86 -
заборгованість по відсотках та 56940,31
грн. пені. що стало причиною звернення
позивача до суду для захисту свого
порушеного права.

Момент порушення права позивача є
несплачена заборгованість по тілу
кредиту з 30.04.2008р. (роздруківка
платежів, а.с. 16). Строк забезпечення
порукою встановлено в договорі в 3 роки.
Згідно положень п. 4 ст. 559 ЦК України цей
строк є пересічний.

Суд також враховує, що у відповідності
до умов кредитного договору №010/02-47/1326-07
від 21.09.2007р. розмір процентної ставки
складає 13,5% річних.

З приведеного позивачем розрахунку, з
05.08.2008р. між кредитором (позивачем) та
позичальником підписані зміни до
кредитного договору та збільшено
відсоткову ставку до 17% річних.

Відповідач не був повідомлений про
зміну відсоткової ставки, та не надавав
своєї згоди на збільшення відсоткової
ставки за договором.

Письмових доказів про такі зміни умов
кредитування на належного
повідомлення відповідача позивач суду
не надав. Такі зміни в бік збільшення
об'єму відповідальності поручителя без
повідомлення поручителя є
неприпустимі. Укладений договір поруки
№010/02-47/1326-07 не містить застереження
про можливість зміни обсягів
відповідальності поручителя без
повідомлення поручителя.

Аналогічні правові позиції викладені в
п. 22 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляджу цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012р. №5 про припинення
договору поруки при зміні умов та
збільшення обсягу відповідальності
поручителя без його згоди чи належного
повідомлення.

Суд вважає, що договір поруки є
припиненим з 05.08.2008р.

При цьому суд враховує, що відповідно
до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Обов'язок доказування
слід розуміти як закріплену в
процесуальному та матеріальному
законодавстві міру належної поведінки
особи, що бере участь у судовому
процесі, із збирання та надання доказів
для підтвердження свого суб'єктивного
права.

Вимоги позивача не підтверджені
документально, та не ґрунтуються на
приписах законодавства, яке
регламентує спірні правовідносини. Суд
не бере до уваги посилання позивача на
положення ст. 526 ЦК України.

В задоволенні позову належить
відмовити за безпідставністю та
необґрунтованістю вимог.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на позивача та не
стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 28.02.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба