ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

17.02.2014 Справа № 901/4247/13за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сади Тавриди», с.
Тінисте, Бахчисарайський р-н

до відповідача Приватного
підприємства «Савіра», м. Сімферополь

про стягнення 40 470 грн 96 коп.

Суддя Толпиго В.І.

Представники:

Від позивача - Ільясов Г.Е., довіреність
№ б/н від 10.01.2014, представник;

Від відповідача - Родін Р.О.,
довіреність № 01 від 27.01.2014,
представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сади Тавриди»
звернулося до Господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовною
заявою до Приватного підприємства
«Савіра» про стягнення заборгованості
в розмірі 36 332 грн 79 коп., річних в
розмірі 653 грн. 40 коп., пені в розмірі 3 484
грн 77 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.11.2012
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сади Тавриди» та
Приватним підприємством «Савіра» було
укладено договір поставки товару №
0511/12, загальна сума якого визначається
шляхом складення усіх сум зазначених в
накладних. Відповідно до умов договору
позивач зобов'язаний передати товар, а
відповідач прийняти та здійснити повну
оплату. На виконання умов договору
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сади Тавриди» була
здійснена поставка відповідного
товару позивачеві. Однак Приватним
підприємством «Савіра» оплата за
поставлений товар здійснена частково,
станом на 16.12.2013 заборгованість за
договором складає 36 332 грн 79 коп. Все це
і стало підставою звернення із
позовною заявою до суду.

10.01.2013 до Господарського суду
Автономної Республіки Крим від
відповідача надійшло клопотання с
проханням відкласти розгляд справи у
зв'язку з перебуванням директора
Приватного підприємства «Савіра» на
лікарняному.

В судовому засіданні 27.01.2014 представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сади Тавриди» на
виконання ухвали господарського суду
від 13.01.2014 надав суду розрахунок пені з
врахуванням вимог частини шостої
статті 232 Господарського кодексу
України.

27.01.2014 представник Приватного
підприємства «Савіра» надав суду
додаткові документи по справі.

В судовому засіданні 17.02.2014 представник
відповідача надав суду відзив на
позовну заяву, відповідно до якого
Приватне підприємство «Савіра» визнає
пред'явлений позов в частині суми
заборгованості в розмірі 35 332 грн 79
коп.. В частині стягнення пені в розмірі
3 484 грн 77 коп. з вимогами позивача не
згодне у зв'язку з тим, що пеня
розраховувалась за строк більший ніж
передбачено статтею 232 ГПК, за
відсутності в договорі підстав для
збільшення даного строку. Крім того
представник Приватного підприємства
«Савіра» надав клопотання с проханням
відстрочити виконання рішення суду
строком на 3 місяці у зв'язку з
існуванням фінансових труднощів.

Також в судовому засіданні 17.02.2014
представник відповідача визнав вимоги
позивача про стягнення пені згідно з
розрахунком з врахуванням частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, тобто в сумі 3 159 грн 93 коп.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи представників сторін, суд

встановив:

05.11.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сади Тавриди»
(продавець) та Приватним підприємством
«Савіра» (покупець) було укладено
договір поставки товару № 0511/12.

Згідно з пунктом 1.1 договору продавець
зобов'язується передати соки та напої,
іншу продукцію, іменовану в подальшому
товар, у власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти даний товар та
здійснити 100% оплату за поставлений
товар.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що
загальна сума договору визначається
шляхом складення усіх сум зазначених в
накладних на товар, який постачається
покупцю окремими партіями.

Відповідно до пункту 1.3 договору ціна,
кількість та асортимент партії товару
узгоджується сторонами в заявці і
вказується в накладних на поставлений
товар, дані накладні є невід'ємною
частиною договору.

Згідно з пунктом 3.1 продавець передає
товар покупцю з відстрочкою
остаточного розрахунку на 15 робочих
днів з моменту прийняття товару
покупцем.

Продаж товару здійснюється за цінами,
встановленими угодою сторін і
зазначених у заявках і накладних (пункт
3.3 договору)

Пунктом 3.4 договору передбачено, що
оплата за товар здійснюється покупцем
в розмірі підсумкової суми, зазначеної
у накладній на поставлений товар.
Оплата здійснюється покупцем як у
готівковій так і безготівковій формі.

В разі затримки платежу у зазначений в
договорі термін, покупець сплачує
продавцю пеню від вартості
несплаченого товару в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України за кожен
день прострочки, що діяла в період, за
який сплачується пеня (пункт 6.3
договору).

Позивач відповідно до видаткових
накладних № РД-0000003 від 05.11.2012 на суму 694
грн 50 коп., № РД-0000019 від 08.11.2012 на суму 2611
грн 22 коп., № РД-0000009 від 16.01.2013, на суму
10499 грн 53 коп., № РД-0000057 від 04.02.2013, на
суму 6528 грн 10 коп., № РД-0000115 від 27.02.2013,
на суму 9380 грн 27 коп., № РД-0000130 від 05.03.2013
на суму 5222 грн 48 коп., № РД-0000140 від 06.03.2013
на суму 2728 грн 80 коп., № РД-0000210 від 27.03.2013
на суму 10164 грн 10 коп., № РД-0000216 від
01.04.2013, на суму 5548 грн 87 коп., № РД-0000240
від 08.04.2013, на суму 4870 грн 86 коп., №
РД-0000265 від 16.04.2013 на суму 5515 грн 22 коп., №
РД-0000393 від 14.05.2013, на суму 5875 грн 30 коп.,
№ РД-0000426 від 22.05.2013 на суму 9792 грн 14 коп.,
№ РД-0000492 від 04.06.2013 на суму 8207 грн 12 коп.,
поставив відповідачу товар.(а.с. 8-21).

Приватне підприємство «Савіра»
вартість поставленого товару за
договором № 0511/12 сплатила частково, що
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків за період з 01.01.2013 по
29.07.2013.

Дослідивши представлені позивачем у
підтвердження своїх доводів докази,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Відзивом на позовну заяву представник
Приватного підприємства «Савіра»
повідомив суд про перерахування
позивачу 1000,00 грн боргу, що
підтверджено представником Товариства
з обмеженою відповідальністю «Сади
Тавриди» в судовому засіданні 17.02.2014.

Таким чином, судом встановлено факт
оплати відповідачем, після звернення з
позовом до суду, частини заявленої до
стягнення суми боргу в розмірі 1000,00 грн.
за поставку продукції за договором №
0511/12.

Відтак, суд приходить до висновку, що в
частині позовних вимог щодо стягнення
з Приватного підприємства «Савіра»
суми боргу за поставлений товар за
договором № 0511/12, в розмірі 1000, 00 грн
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі пункту 1-1
частини першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
11 Цивільного кодексу України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

У відповідності зі статтею 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Згідно статей 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
обумовлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В ході розгляду справи судом
встановлено, що всупереч умов договору,
приписів Цивільного та Господарського
кодексів України відповідач допустив
односторонню відмову від виконання
зобов'язань за вищевказаними договором
по сплаті 35 332 грн 79 коп., тоді як
відповідно частини 7 статті 193
Господарського кодексу України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення заборгованості за поставку
товару по договору № 0511/12 від 05.11.2012 в
розмірі 35 332 грн 79 коп. підтверджуються
матеріалами справи, обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зазначено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Неналежно проведене виконання не
припиняє зобов'язання, а лише тягне за
собою покладення на боржника нових
обов'язків, які становлять міри
цивільно-правової відповідальності
(відшкодування збитків, стягнення
неустойки).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання, при
порушенні зобов'язань наступають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно з частиною першою статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачені штрафні санкції
(неустойка, штраф, пеня), які учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що в
разі затримання платежу у зазначений в
пункті 3.1. договору термін, покупець
сплачує продавцю пеню від вартості
несплаченого товару в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України за кожен
день прострочки, що діяла в період, за
який сплачується пеня.

Відповідно до розрахунку позовної
заяви, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 3 484 грн 77
коп. нараховану за період перевищуючий
6 місяців, що суперечить приписам
частини шостої статті 232
Господарського процесуального кодексу
України.

Зі змісту договору № 0511/12 від 05.11.2012 не
вбачається обов'язку відповідача
сплачувати позивачу, в разі затримки
платежу за поставлений товар, пеню
нараховану за строк більший ніж
передбачено статтею 232 Господарського
кодексу України.

Таким чином, відповідно до наданого,
вірного, розрахунку, який обчислено з
врахуванням суми боргу за поставлений
товар та часткових сплат (а.с. 45), вимог
частини шостої статті 232
Господарського кодексу України та
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», сума пені за період з
23.04.2013 по 16.12.2013 становить 3 159 грн 93 коп.,
та підлягає задоволенню.

В стягненні 324 грн 84 коп. пені
нарахованої за період понад шість
місяців суд відмовляє.

Відповідно статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати сплати
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утриманими ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Вимога позивача про стягнення 653 грн 40
коп. річних за період з 23.04.2013 по 16.12.2013,
нарахованих з врахування суми боргу за
поставлений товар та часткових сплат
(розрахунок а.с. 24-25) підлягає
задоволенню.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сади Тавриди» було
заявлено клопотання про надання
відстрочки виконання рішення.

Розглянувши зазначене клопотання, суд
вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно приписів частини 1 статті 121
ГПК при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Необхідно зазначити, що Господарський
процесуальний кодекс не визначає
переліку обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання. Тому суд
оцінює докази, що підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, підставою для відстрочки
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений судовим
рішенням строк.

Отже, виходячи з наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує відстрочку виконання судового
рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами - виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Враховуючи те, що відповідач не
представив суду належних та допустимих
доказів неможливості виконання
судового рішення, суд залишає
клопотання про надання відстрочки
виконання рішення без задовлення.

Відповідно приписів статті 49
Господарського процесуального кодексу
України понесені позивачем судові
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, сума судового збору в
розмірі 1706 грн 69 коп. відноситься на
відповідача.

Вступна і резолютивна частини рішення
оголошені в судовому засіданні 17.02.2014
Повне рішення складено 21.02.2014.

Керуючись ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 84,
85, 121 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
підприємства «Савіра» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сади Тавриди» 35 332
грн 79 коп. заборгованості, 3159 грн 93 коп.
пені, 653 грн 40 коп. річних, 1 706 грн 69 коп.
судового збору.

3. В частині стягнення 1000, 00 грн
боргу провадження по справі припинити.

4. В частині стягнення 324 грн 84 коп.
пені в позові відмовити.

5. У задоволені заяви про
відстрочку виконання рішення
Господарського суду Автономної
Республіки Крим № 901/4247/13 відмовити.

6. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
В. І. Толпиго