м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного підприємства
до Приватного підприємства
про стягнення 89 312,27 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Герасименко О.І.
від відповідача: Купер М.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне підприємство "Альвер"
(надалі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного підприємства
"Промстройсервіс" (надалі - відповідач)
про стягнення 62 329,50 грн. основного
боргу, 19 758,45 грн. - інфляційних втрат, 7
224,32 грн. - 3% річних. Позовні вимоги
обґрунтовані неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати виконаних робіт за договором
№12/09 на виконання робіт ремонтних від
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.12.2013 р. порушено провадження
у справі та призначено до розгляду у
судовому засіданні на 26.12.2013 р. за
участю представників сторін.
Розгляд справи неодноразово
відкладався в порядку ст. 77 ГПК України
через нез'явлення повноважних
представників відповідача та
неналежне виконання сторонами вимог
суду.
10.02.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав заяву про застосування строків
позовної давності, в якій просить суд
застосувати строки позовної давності
та відмовити у задоволенні позову,
оскільки кінцевий розрахунок з
позивачем повинен бути проведений
28.11.2008 р., що означає при відсутності
платежу в зазначений строк з
наступного дня позивачу стає відомо
про порушення його права, тому строк
позовної давності сплив 28.11.2011 р.
10.02.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав відзив на позов, в якому проти
позову заперечив та пояснив, що
позивачем пропущено строк позовної
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав, викладених у
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.02.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2008 р. між Приватним підприємством
"Альвер" та Приватним підприємством
"Промстройсервіс" укладено договір
№12/09 на виконання ремонтних робіт, за
умовами якого, відповідач доручає, а
позивач приймає на себе зобов'язання
виконати роботи згідно кошторису:
ремонт сходових клітин по вул. Лісовий
пр-т 7/1,2,3 парадне/, малярні роботи.
Термін виконання з 01.10.2008 р. по 01.12.2008 р.

Відповідно до п. 2.1.1. договору позивач
зобов'язаний власними силами, якісно і
в установлені терміни виконати роботи,
передбачені даним договором.

Згідно п. 3.3. договору розрахунок
проводиться шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок позивача
передплати у розмірі 30% від кошторисної
вартості.

Пунктом 3.4. договору кінцевий
розрахунок за виконані роботи
здійснюється протягом 10 банківських
днів після підписання відповідачем
акту виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем згідно договору було
виконано робіт, а відповідачем
прийнято роботи на загальну суму 62 329,50
грн., що підтверджується актом
приймання виконаних підрядних робіт за
листопад 2008 р. від 19.11.2008 р., який
підписаний представниками сторін та
скріплений їх печатками (копія в
матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує свої зобов'язання щодо
оплати виконаних підрядних робіт, тому
просить стягнути з відповідача
заборгованість у сумі 62 329,50 грн. Крім
того, позивач просить стягнути з
відповідача інфляційні витрати на суму
19 758,45 грн. та 3% річних на суму 7 224,32 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору №12/09 на виконання
ремонтних робіт від 30.09.2008 р., суд дійшов
висновку, що за своєю правовою природою
він є договором підряду.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як встановлено судом вище, позивачем
згідно договору було виконано робіт, а
відповідачем прийнято роботи на
загальну суму 62 329,50 грн., що
підтверджується актом приймання
виконаних підрядних робіт за листопад
2008 р. від 19.11.2008 р., який підписаний
представниками сторін та скріплений їх
печатками.

Таким чином, враховуючи строки оплати
встановлені п. 3.4. договору, обов'язок
відповідача оплатити виконані
позивачем роботи в розмірі 62 329,50 грн.
настав з моменту підписання акту
приймання виконаних підрядних робіт за
листопад 2008 р. від 19.11.2008 р. та повинен
бути виконаний до 04.12.2008 р.

Розглянувши подане відповідачем
клопотання про застосування строків
позовної давності, суд відзначає
наступне.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 267 ЦК України встановлено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

За таких обставин, оскільки відповідач
прострочив обов'язок оплати виконаних
робіт з 04.12.2008 р., то початок перебігу
строків позовної давності виник саме з
04.12.2008 р. та відповідно вважається
пропущеним через три роки - з 05.12.2011 р.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
позивачем пропущено строк позовної
давності за заявленими вимогами,
підстав для переривання такого строку
суду не наведено, беручи до уваги
подану відповідачем заяву про
застосування строків позовної
давності, суд її задовольняє, а позовні
вимоги визнає такими, що не підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 14.02.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.