Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24463/13 19.02.14 р.

За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова

компанія"

про стягнення 26 267,05 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

при секретарі судового засідання
Левітасі Я.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
"Українська транспортна страхова
компанія" про стягнення 26 267,05 грн.

Ухвалою суду від 19.12.2013 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 21.01.2014 р.

21.01.2014 р. від позивача надійшли
пояснення на виконання вимог суду.

21.01.2014 р. надійшов відзив на позовну
заяву, у якому відповідач частково
визнав позовні вимоги.

В судовому засіданні 21.01.2014 р.
оголошувалась перерва до 04.02.2014 р.

22.01.2014 р. до суду надійшла відповідь на
запит з МТСБ України.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.02.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 04.02.2014 р. суддею Лиськовим
М.О. прийнято справу до провадження,
розгляд справи призначено на 19.02.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 р. у зв'язку з
виходом з лікарняного справу передано
для розгляду судді Зеленіній Н.І.В
судовому засіданні 19.02.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримала у повному обсязі.

Ухвалою від 17.12.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. прийнято справу до провадження.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили.

У судовому засіданні 19.02.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд встановив
наступне.

07.09.2012 р. між Приватним акціонерне
товариство "Страхова компанія "АХА
Страхування" (позивач) та Мусієнко О.М.
(надалі - страхувальник) було укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспорту № Т1139а/12о, за яким
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
наземним транспортним засобом марки
«Ніссан», державний реєстраційний № ВН
8456 ВО.

16.04.2013 р. у м. Одесу відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «Опель Астра»,
державний реєстраційний № В 5532 КТ, під
керуванням водія Аманязова Б.К., та
транспортного засобу «Ніссан»,
державний реєстраційний № ВН 8456 ВО, під
керуванням страхувальника.

Відповідно до довідки ВДАІ
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення водієм Аманязовим
Б.К. вимог Правил дорожнього руху
України.

Внаслідок вказаного ДТП було
пошкоджено автомобіль «Ніссан»,
державний реєстраційний № ВН 8456 ВО,
власнику вказаного транспортного
засобу була завдана матеріальна шкода,
розмір якої відповідно до Звіту № 91 від
29.04.2013 р. становить 19 387,97 грн.

За страховим випадком - вищевказаною
ДТП, позивачем було здійснено виплату
страхувальнику страхового
відшкодування в розмірі 26 267,05 грн.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що
автомобіль Опель Астра», державний
реєстраційний № В 5532 КТ, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди, застрахований відповідачем за
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/2341027.

Зазначеним Полісом передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 500 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати завдану ДТП шкоду у
розмірі та порядку, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, а до
позивача, як страховика, який виплатив
страхове відшкодування за Договором
страхування № 17/50/5800805 від 30.11.2011 р.
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідач позовні вимоги визнає
частково у розмірі 16 967,97 грн. (розмір
матеріального збитку, визначений у
Звіті про оцінку в сумі 19 387,97 грн. - 1920,00
грн. франшизи позивача - 500,00 грн.
франшизи відповідача); проти
задоволення решти позовних вимог
заперечує.

Проте, суд звертає увагу на норми ст. 25
Закону України «Про страхування», які
визначають, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Пунктом 25.10. Договору добровільного
страхування наземного транспорту №
Т1139а/12о сторони погодили, що при
пошкодженні транспортного засобу
внаслідок страхового випадку розмір
збитків визначається шляхом складання
кошторису вартості відновлення
транспортного засобу, в який
включається вартість запасних частин,
деталей, обладнання та матеріалів, що
підлягають заміні, без урахування
експлуатаційного зносу, а також
вартість ремонтних робіт. Кошторис
збитків складається Страховиком,
зокрема, виходячи з відновлення
пошкодженого транспортного засобу на
базі СТО на підставі рахунків з СТО.

Відповідно до п. 25.11. Договору, при
пошкодженні транспортного засобу
розмір страхового відшкодування
дорівнює розміру збитків, визначених в
кошторисі збитків, за вирахуванням
встановленої п. 10 Договору франшизи по
відповідному ризику, але не більше
страхової суми.

Таким чином, виплата страхового
відшкодування позивачем виконана у
відповідності до вимог Договору
добровільного страхування наземного
транспорту № Т1139а/12о.

При цьому, відносини позивача та гр.
Вдовенко О.І. не регулюються нормами
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», що свідчить про
безпідставність тверджень, викладених
відповідачем у відзиві на позовну
заяву.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України
(постанова № 5015/2876/12 від 04.02.2013 р.).

Крім того, звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.
Реальним же підтвердженням виплати
суми страхового відшкодування
страхувальнику, є саме платіжне
доручення.

Верховним Судом України у листі
«Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування» від 19.07.2011 р. роз'яснено,
що, визначаючи розмір заподіяної шкоди
при страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Таким чином, суд вважає заперечення
відповідача щодо необхідності
визначення розміру страхового
відшкодування виходячи зі Звіту про
оцінку безпідставними та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи.

При цьому, суд погоджується із
твердженням відповідача про
безпідставність включення до суми
позовних вимог франшизи відповідача у
розмірі 500,00 грн.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши обставини справи та докази
у даній справі, суд вважає вимоги
позивача про стягнення з відповідача 25
767,05 грн. обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
порядку відповідачем, а відтак такими,
що підлягають задоволенню. В решті
позовних вимог належить відмовити.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
сплачені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, 77; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" (04070, м. Київ, вул.
Іллінська, 8; ) 25 767
(двадцять п'ять тисяч сімсот шістдесят
сім) грн. 05 коп. страхового
відшкодування та 1 720 (одну тисячу
сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового
збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 24.02.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна