ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 лютого 2014 р. Справа № 903/1520/13за
позовом Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток Телеком", м.
Луцьк

про стягнення 7622,42 грн.

Суддя Вороняк А. С.

при секретарі судового засідання
Чорному С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Ткачук Д.І. - довіреність
№01/701 від 12.08.2013р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст.20 Господарського
процесуального кодексу України(далі -
ГПК України) роз'яснено право відводу
судді. Відводу судді не заявлено. На
підставі ст.22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу від
представника позивача не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ: Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області
звернулося з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Восток
Телеком" про стягнення 7622,42, з них 5201,62
грн. основна заборгованість по
орендних платежах, 614,91 грн. - пеня, 1805,89
грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на договір оренди
державного нерухомого майна, що
знаходиться на балансі державного
підприємства Запорізький державний
центр науки, інформацій та
інформатизації №2791/д від 12.08.2011р.,
договір про розірвання №575/2791/д від
24.12.2012р., акт прийому-передачі від
24.12.2012р..

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 19.12.2013р. було
порушено провадження у справі, а справу
призначено до розгляду на 15.01.2014р. та
зобов'язано сторін надати суду ряд
документів, необхідних для
об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 15.01.2014р. розгляд
справи відкладено на 05.02.2014р. у зв'язку з
нез'явленням представника відповідача
в судове засідання, необхідністю
з'ясування всіх істотних обставин
справи, повторного витребування
доказів та надання нових доказів.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 05.02.2014р. розгляд
справи продовжено на 15 днів та
відкладено на 19.02.2014р. у зв'язку з
нез'явленням представника відповідача
в судове засідання, необхідністю
з'ясування всіх істотних обставин
справи та надання нових доказів.

17.02.2014р. через канцелярію суду від
позивача надійшли додаткові пояснення
по справі, також додано довідку про
стан надходження орендної плати по
договору оренди державного нерухомого
майна №2791/д від 12.08.2011р..

Представник позивача у судовому
засіданні 19.02.2014р. позовні вимоги
підтримав, позов просив задовольнити.

ТзОВ "Восток Телеком" компетентного
представника в судове засідання
19.02.2014р. не направило, у відзиві на
позовну заяву №1 від 08.01.2014р.(вх.№01-29/190/14
від 11.01.2014р.) просили в задоволенні
позову відмовити та слухати справу за
їх відсутності.

На підставі викладеного суд вважає, що
вжив усіх необхідних заходів для
повідомлення відповідача про час
слухання справи, та з урахуванням вимог
ст.69 ГПК України справу розглянуто за
наявними матеріалами відповідно до
ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд,-

встановив:

12.08.2011р. між регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Запорізькій області (далі -
Орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Восток
Телеком" (далі - Орендар) укладено
договір оренди державного нерухомого
майна, що знаходиться на балансі
державного підприємства Запорізький
державний центр науки, інформацій та
інформатизації №2791/д (далі -
Договір)(а.с.18-20), за умовами якого
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв у строкове платне користування
державне нерухоме майно - вбудоване в
десятий поверх адміністративної
будівлі (літера А-10) нежитлове
приміщення №240 площею 10,50 кв.м., частину
даху площею 42,25 кв.м., адміністративної
будівлі (літера А-10), розміщеної за
адресою: м. Запоріжжя, пр.Леніна,
77(а.с.18-24).

Згідно п.10.1. Договору договір укладено
строком на 2 роки, що діє з 12.08.2011р. по
11.08.2013р..

29.11.2011р. сторонами було укладено
договір про зміни №1(а.с.25-26).

Сторони у п.1.1. договору про зміни
погодили, що п.3.1. Договору слід
викласти у наступній редакції: розмір
орендної плати за перший після
перегляду місяць оренди - вересень 2011
становить без ПДВ - 3675,57грн. та діє з
20.09.2011р..

На підставі листа Орендаря(а.с.34),
сторони уклали договір №575/2791/д від
24.12.2012р. про розірвання договору оренди
нерухомого майна, що знаходиться на
балансі державного підприємства
Запорізький державний центр науки,
інформацій та інформатизації №2791/д від
12.08.2011р.(далі - Договір про розірвання).

На виконання п.2 Договору про
розірвання, актом прийому-передачі від
24.12.2012р., підписаним повноважними
особами сторін (підписи скріплені
печатками), орендоване майно передано
балансоутримувачу (а.с.29).

Згідно п.2 Договору про розірвання
договору №575/2791/д від 24.12.2012р. зазначено,
що зобов'язання, виконання яких
почалось до укладання останнього,
повинні бути виконані, тобто Орендар
зобов'язаний сплатити орендну плату,
пеню, штраф по Договору від 12.08.2011р.
№2791/д до дати повернення майна.

Відповідач оплату за користування
об'єктом оренди до дати повернення
майна (акт приймання-передачі від
24.12.2012р.) згідно п. 2 Договору про
розірвання №575/2791/д від 24.12.2012р. у
розмірі 5201,62 грн. не здійснив, що
призвело до звернення орендодавця з
позовом до суду.

Згідно ст.ст.283, 286 Господарського
кодексу України(далі - ГК України) та
ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу
України(далі - ЦК України), за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності. Орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Строки внесення орендної
плати визначаються в договорі.

Згідно п.3. ст.18, ч.ч.1, 3 ст.19 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Орендна плата за користування об'єктом
оренди вноситься орендарем незалежно
від наслідків господарської
діяльності. Строки внесення орендної
плати визначаються в договорі.

Договір оренди №2791/д від 12.08.2011р.,
договір про зміни №1 від 29.11.2011р.,
Договір про розірвання №575/2791/д від
24.12.2012р. предметом судових розглядів не
виступали та недійсними судом не
визнавалися. Доказів протилежного суду
не надано.

Згідно ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни
або розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни.

Згідно ч.2 ст.795 ЦК України повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

Згідно ст.193 ГК України, учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ст.202 ГК України, ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Суд не приймає твердження відповідача
про те, що він фактично не користувався
орендованим приміщенням в період
жовтень-грудень 2012р. та йому не були
надані акти по надання послуг по оренді
приміщень, оскільки згідно розрахунку
позивача, не оспореного відповідачем,
останній здійснював проплати по оренді
в листопаді платіжними дорученнями
№№9091, 9128 на суму 2577,99 грн. та 2570,26 грн.
відповідно, а також в грудні (03.12.2012р.)
платіжним дорученням №9157 на суму 2572,83
грн., чим стверджував виконання взятих
на себе зобов'язань по Договору оренди
державного нерухомого майна №2791/д від
12.08.2011р., також вказаним Договором не
передбачено складання актів надання
послуг по оренді приміщень.

На день подання позову відповідач не
здійснив проплат за орендоване
державне нерухоме майно у сумі 5201,62
грн., що підтверджується розрахунком
заборгованості(а.с.35), який перевірено
судом та підлягає до стягнення.

Щодо стягнення пені в сумі 614,91 грн. суд
зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі.

Згідно ч.2, 3 ст.549 ЦК України штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання; пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Згідно п.3.8. Договору №2791/д від 12.08.2011р.
орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі
підлягає індексації і стягується до
державного бюджету та
Балансоутримувачу у визначеному у п.3.6.
співвідношені відповідно до чинного
законодавства України з урахуванням
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня, від суми
заборгованості з урахуванням
індексації, за кожен день прострочення,
включаючи день оплати.

Судом встановлено, що відповідач
несвоєчасно виконував зобов'язання по
сплаті орендної плати, у зв'язку з чим,
позивач нарахував відповідачу згідно
умов Договору пеню у сумі 614,91 грн..

Під час розгляду справи, відповідач у
відзиві(а.с.47) заявив про застосування
строків позовної давності до вимог
позивача в частині стягнення пені.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Згідно ст.258 ЦК України для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог, про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Судом встановлено, що згідно поданого
розрахунку(а.с.36) нарахування суми пені
позивачем було здійснено за періоди
прострочення з 13.08.2011р. по 24.12.2012р..

Розглянувши позовні вимоги в частині
стягнення пені в сумі 614,91 грн.,
перевіривши методику та періоди
нарахування позивачем цієї суми,
момент звернення останнього до суду з
відповідним позовом (13.12.2013р. - згідно
поштового календарного штемпеля на
листі(а.с.41)) суд вважає, що ці вимоги
підлягають до часткового задоволення
на суму 25,29 грн., що становить суму пені,
нараховану за період з 13.12.2012р. по
24.12.2012р. на суму 5143,09 грн. за
прострочення виконання зобов'язання (в
межах року спеціальної позовної
давності), а в частині стягнення 589,62
грн. пені слід відмовити, зокрема
нарахованої за період з 13.08.2011р. по
12.12.2012р. з підстав пропуску скорочених
строків позовної давності.

Щодо стягнення з відповідача 1805,89 грн.
штрафу суд зазначає наступне.

Згідно п.3.9. Договору сторони
передбачили відповідальність Орендаря
у вигляді штрафу в розмірі 10% від суми
заборгованості у разі не сплати
орендної плати не менше ніж три місяці.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам ч.4 ст.231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
ч.2 ст.231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою ст.627 ЦК України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
ст.61 Конституції України, оскільки
згідно ст.549 ЦК України пеня та штраф є
формами неустойки, а відповідно до ст.230
ГК України - видами штрафних санкцій,
тобто не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності. У
межах одного виду відповідальності
може застосовуватися різний набір
санкцій.

Дана правова позиція висвітлена у
постановах Верховного Суду України
"Про стягнення боргу" №3-88гс11 від
09.04.2012р., №3-24гс12 від 27.04.2012р., що є
обов'язковими для судів в силу ст.11128
ГПК України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Твердження Відповідача наведені у
відзиві з приводу того, що за період
жовтень 2011р. - лютий 2012р. ним були
здійсненні часткові проплати по
оренді, а отже заборгованість
Відповідача не становила три місяці та
саме тому штраф у розмірі 1033,78 грн. не
підлягає до задоволення, не
приймаються судом, оскільки п.3.9.
Договору передбачає не тривалість
прострочення виконання зобов'язання не
менше ніж три місяці, а суму, яка
загалом становить не менше ніж три
місяці. Згідно розрахунку
Позивача(а.с.88), станом на 10.03.2012р. за
період жовтень 2011р. - лютий 2012р. із
врахуванням часткових проплат
відповідача, у останнього утворилась
заборгованість у сумі 10337,77 грн., яка
загалом становить суму нарахувань
більшу ніж 3 місяці.

Суд перевіривши правильність
нарахування штрафу, приходить до
висновку, що дана вимога про стягнення
з відповідача штрафу в сумі 1805,89
грн.(1033,78 грн. за період заборгованості
з орендної плати за жовтень 2011р. - лютий
2012р. + 772,11 грн. за період заборгованості
з орендної плати за липень - вересень
2012р.) підставна та підлягає до
задоволення.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. При цьому вимоги,
що пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 7622,42 грн.
підлягають частковому задоволенню в
сумі 7032,80 грн., з них 5201,62 грн. основна
сума заборгованості по орендній платі,
1805,89 грн. - штраф, 25,29 грн. - пеня, а в
частині стягнення 589,62 грн. пені -
відмовити.

Враховуючи приписи щодо покладення
судового збору на учасників судового
процесу в залежності від результату
вирішення спору, передбачені статтею 49
ГПК України, та враховуючи, що спір
виник внаслідок неправильних дій
сторін та відсутність правових підстав
для звільнення позивача та відповідача
від його сплати, з відповідача на
користь позивача належить стягнути
1587,41 грн. судового збору, в іншій
частині(133,09 грн.) сплата судового збору
покладається на позивача, за
результатами розгляду позовної заяви,
пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "Восток
Телеком" (43010, Волинська обл., м. Луцьк,
вул. Дубнівська, 23, ) на
користь регіонального відділення
Фонду державного майна по Запорізькій
області (69001, м.Запоріжжя, вул. Перемоги,
50, ) 7032,80 (сім тисяч
тридцять дві гривні вісімдесят
копійок) грн., з них 5201,62 грн. основна
сума заборгованості по орендній платі,
1805,89 грн. - штраф, 25,29 грн. - пеня та 1587,41
(одну тисячу п'ятсот вісімдесят сім
гривень сорок одну копійку) грн. витрат
позивача по сплаті судового збору.

3. У позовних вимогах
регіонального відділення Фонду
державного майна по Запорізькій
області до товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток Телеком" в
частині стягнення 589,62 грн. пені -
відмовити.

Повний текст рішення складено

24.02.14

Суддя
А. С. Вороняк