донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

19.02.2014 справа №905/282/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівМартюхіна Н.О. Геза
Т.Д., Попков Д.О.за участю представників:
від скаржника Соболєва Ю.С. - за
довіреністювід кредиторане
з'явивсявід боржникаОСОБА_7 за
довіреністюрозглянувши апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Пролетарському районі м. Донецька
Головного Управління Мін доходів у
Донецької областіна ухвалу
господарського суду Донецької області
від20.01.2014 рокуу справі№ 913/282/13 (Суддя
Гурова А.І.)за заявоюДержавної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
Управління Мін доходів у Донецької
областідо боржникаФізичної
особи-підприємця ОСОБА_6, м.
ДонецькпробанкрутствоВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 20.01.2014року заяву Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
№193/10/05-69-10 від 10.01.2014р. про порушення
справи про банкрутство Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 м.Донецьк
повернуто без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою
суду першої інстанції, Державна
податкова інспекція у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
Управління Міндоходів у Донецької
області звернулась до Донецького
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Донецької області від 20.01.2014 року по
справі № 905/282/14 та порушити провадження
у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_6 про
що внести відповідну ухвалу.

В підтвердження доводів апелянт
посилається на те, що ухвала
господарського суду Луганської
області винесена з порушенням
матеріального та процесуального права.

Так, апелянт в своїй скарзі зазначає
про недопустимість повернення
позовної заяви з підстав, які мали
місце при первісному зверненні з
позовом, але не були встановлені й
зазначені судом як підстави для
повернення первісно поданої заяви.

Що стосується посилань суду першої
інстанції на те, що у доданому до заяви
виконавчому документі не було
визначено чи є боржник фізичною чи
юридичною особою, то апелянт зазначає,
що згідно до п.2 ст.8 Закону України «Про
виконавче провадження» боржником є
фізична або юридична особа визначена
виконавчим документом. Жодних норм про
необхідність обов'язково вказувати
статус фізичної особи у постановах
державного виконавця закон не містить.

Щодо відсутності доказів виявлення
державним виконавцем майнових активів,
на які посилається суд першої
інстанції, апелянт вказує на те, що
законом не передбачено надавати до
заяви про порушення справи про
банкрутство акти державного виконавця
по неплатоспроможність боржника, або
необхідність посилатися в заяві на
докази виявлення державним виконавцем
майнових активів.

Разом з цим у заяві від 10.01.2014 року №
193/10/05-69-10 інспекцією було зазначено, що
під час відкриття першого виконавчого
провадження (постанови про відкриття
провадження від 24.01.2013 року № 36196879 та №
36197928) майна ОСОБА_6, на яке можливо було
б, звернути стягнення під час
виконавчого провадження, виявити не
довелося можливим. Це також зазначено у
постановах державного виконавця від
31.07.2013 року № 36196879 та № 36197928. Копії всіх
зазначених документів були додані до
заяви про банкрутство. Також на
підтвердження відсутності майна у
боржника інспекцією були листи
Держкомзему, МРЕВ та БТІ, в яких
зазначалося, що за ФОП ОСОБА_6 майна не
зареєстровано.

Щодо не підтвердження направлення
податковою заяви та доданих до неї
документів боржнику, то апелянт вказує,
що така заява боржнику надсилалась в
третій раз, її суть не змінювалась, а
неспівпадіння вихідних номерів на
заявах та в опису цінного листа не має
суттєвого значення, оскільки всі заяви
є ідентичними, та боржник належним
чином обізнаний про таку заяву.

Ухвалою від 05.02.2014р. апеляційна скарга
була прийнята до провадження Донецьким
апеляційним господарським судом.

18.02.2014 року через канцелярію суду від
представника Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6, м. Донецьк
надійшов відзив на апеляційну скаргу
де боржник вказує на те, що вважає за
доцільне визнати себе банкрутом та
просить задовольнити апеляційну
скаргу.

19.02.2014 року в судове засідання з'явилися
представник апелянта та представник
боржника, які підтримали доводи
викладені в апеляційній скарзі та
просили задовольнити апеляційну
скаргу.

Особливості меж перегляду справи в
апеляційній інстанції, передбачені
нормами ст. 101 ГПК України, які
полягають у тому, що у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Нормами частини 2
цієї статті передбачено, що
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судом
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія апеляційної
інстанції встановила наступне.

13.01.2014р до господарського суду
Донецької області надійшла заява
Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області №193/10/05-69-10 від
10.01.2014р. про порушення справи про
банкрутство Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 на підставі ст.90 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Так, суд апеляційної інстанції
зазначає, що згідно вимог Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" заява про
порушення справи про банкрутство
громадянина - підприємця подається на
загальних підставах, встановлених
статтями 10, 11 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
з урахуванням особливостей,
передбачених ст.90 вказаного Закону.

Частиною 2 ст.10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачає, що справа про банкрутство
порушується господарським судом, якщо
безспірні вимоги кредитора
(кредиторів) до боржника сукупно
становлять не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати,
які не були задоволені боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
якщо інше не передбачено цим Законом.

Частина 3 ст.10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначає, що безспірні вимоги
кредиторів - грошові вимоги кредиторів,
підтверджені судовим рішенням, що
набрало законної сили, і постановою про
відкриття виконавчого провадження,
згідно з яким відповідно до
законодавства здійснюється списання
коштів з рахунків боржника. До складу
цих вимог, у тому числі щодо сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів), не включаються неустойка
(штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Факт наявності у боржника
неплатоспроможності підтверджується
виключно рішенням суду та постановою
про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.5, 6 ч.2 ст.11 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" до заяви про
порушення справи про банкрутство
додаються зокрема рішення суду про
задоволення вимог кредитора, що
набрало законної сили та відповідна
постанова органу державної виконавчої
служби про відкриття виконавчого
провадження з виконання вимог
кредитора.

Положеннями ч. 3 ст. 90 Закону про
банкрутство визначено, що заява про
порушення справи про банкрутство
фізичної особи - підприємця може бути
подана в господарський суд фізичною
особою - підприємцем, який є боржником,
або його кредиторами.

Відповідно до ст. 1 Закону про
банкрутство боржник - суб'єкт
підприємницької діяльності (юридична
особа або фізична особа - підприємець),
неспроможний виконати протягом трьох
місяців свої грошові зобов'язання
після настання встановленого строку їх
виконання, які підтверджені судовим
рішенням, що набрало законної сили, та
постановою про відкриття виконавчого
провадження, якщо інше не передбачено
цим Законом. Фізична особа -
підприємець є боржником лише за
зобов'язаннями, які виникли у неї у
зв'язку зі здійсненням підприємницької
діяльності.

Дослідивши матеріали справи, колегією
суддів встановлено, що в заяві про
порушення провадження у справі про
банкрутство фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6, м.Донецьк заявник
посилається на наявність у неї
кредиторської заборгованості у
розмірі 2201927,36грн., що складається із
заборгованості зі сплати податкових
зобов'язань станом 01.12.2013р.

В підтвердження безспірності вимог та
наявності вказаної заборгованості у
фізичної особи - підприємця ОСОБА_6,
м.Донецьк заявником було надано:
постанову Донецького окружного
адміністративного суду по справі
№2а/0570/10203/2012 від 11.10.2012р., виконавчий
лист №2а/0570/10203/2012 від 26.12.2012р., постанови
про відкриття виконавчого провадження
№ 36196879 від 24.01.2013р. та №36197928 від 24.01.2013р.

Посилання суду першої інстанції в
оскаржувальній ухвалі про повернення
заяви про банкрутство у зв'язку з тим,
що в зазначених постановах про
відкриття виконавчого провадження №
36196879 від 24.01.2013р. та №36197928 від 24.01.2013р.
боржником зазначено ОСОБА_6, а заяві про
порушення провадження у справі про
банкрутство №193/10/05-69-10 від 10.01.2014р.
боржником є фізична особа - підприємець
ОСОБА_6, м.Донецьк, а також те, що доказів
відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6, м.Донецьк
податкової заборгованості за
постановою Донецького окружного
адміністративного суду по справі
№2а/0570/10203/2012 від 11.10.2012р. суду не надано -
судом апеляційної інстанції не
приймається до уваги.

Так, згідно до п.2 ст.8 Закону України
«Про виконавче провадження» боржником
є фізична або юридична особа визначена
виконавчим документом.

Згідно до п.2 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів.

Дослідивши матеріали справи, колегією
суддів апеляційної інстанції
встановлено, що згідно з постановою
Донецького окружного
адміністративного суду по справі №
2а/0570/10203/2012 від 11.10.2012 за позовом
Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного Управління Міндоходів у
Донецької області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6, м.Донецьк про
стягнення податкового боргу на додану
вартість у розмірі 1 357 255,00 грн. та з
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 844 672,36 грн. був виданий
виконавчий лист від 26.12.2012 року до
боржника фізичної особи - підприємця
ОСОБА_6 про стягнення податкового боргу
на додану вартість у розмірі 1 357 255,00
грн. та з податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 844 672,36 грн.

Саме на підставі вказаного виконавчого
листа були відкриті постанови про
відкриття виконавчого провадження №
36196879 від 24.01.2013р. та №36197928 від 24.01.2013р.
про стягнення податкової
заборгованості з ОСОБА_6. Зокрема з
постанови про відкриття виконавчого
провадження вбачається, що відкрито
примусове виконання, саме за
виконавчим листом № 2а/0570/10203/2012 від
11.10.2012, в виконавчому документі, який
виданий Донецьким окружним
адміністративним судом вказано, що
стягувачем є Державна податкова
інспекція у Пролетарському районі м.
Донецька Головного Управління
Міндоходів у Донецької області.
Постанова про заміну сторони у
виконавчому проваджені від 29.11.2013 року
виноситься на підставі рішення від
11.10.2013 року. Тобто є посилання на
виконавчі документи з яких об'єктивно
зрозуміло, що стягнення відбувалось
саме з боржника а ні з будь якої іншої
особи.

Таким чином, щодо не підтвердження
безспірності вимог та наявної
заборгованості у боржника, у зв'язку з
невідображеністю у постановах про
виконавче провадження статусу
підприємця фізичної особи ОСОБА_6, м.
Донецьк, то суд апеляційної інстанції
вказує на те, що жодних норм про
необхідність вказувати статус
фізичної особи (ФОП, ПП чи інше) у
постановах державного виконавця
Закону України «Про виконавче
провадження» не містить.

До того ж, ст.11 п.2 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлена необхідність надання
відповідної постанови органу
державної виконавчої служби про
відкриття виконавчого провадження з
вимог виконання кредитора. Будь-яких
окремих вимог до даної постанови закон
не містить Судом апеляційної інстанції
встановлено наявність доданої до заяви
Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного Управління Міндоходів у
Донецької області постанови з
відкриття виконавчого провадження
саме з виконання кредитора з боржника.

Що стосується підстав для повернення
позовної заяви інспекції без розгляду,
колегія суддів апеляційної інстанції
дослідивши матеріали справи
встановила:

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 15.11.2013 року № 905/7867/13 заяву
ДПІ про визнання банкрутом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_6, м. Донецьк
було повернуто, підставами для цього
стали: відсутність доданих до заяви
доказів правонаступництва та доказів
зміни в ході виконавчих проваджень
кредитора - стягувача.

Вказані зазначеною ухвалою недоліки
інспекцією були виправлені.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 16.12.2013 року № 905/8807/13 заяву
ДПІ про визнання банкрутом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_6, м. Донецьк
знов було повернуто. Підставою для
цього стало те що суд першої інстанції
з тексту заяви не зміг встановити певну
дату відкриття виконавчих проваджень

Вказані зазначеною ухвалою недоліки
інспекцією були виправлені.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 20.01.2014 року № 905/282/13 заяву
ДПІ про визнання банкрутом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_6, м. Донецьк
знов було повернуто.

Однак, згідно п.3.7 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що
повертаючи позовну заяву згідно з
частиною першою ст.63 Господарського
процесуального кодексу, господарський
суд повинен зазначити у відповідній
ухвалі всі підстави такого повернення,
які наведені у цій частині і під які
підпадає заява, що повертається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
зазначає, що недопустимим є повертати
позовну заяву з підстав, які мали місце
й при первісному зверненні з позовом,
але не були встановлені й зазначені
судом як підстави для повернення
первісної поданої заяви.

Крім того, що стосується відомостей
щодо неплатоспроможності за змістом
заяви податкової інспекції до боржника
про визнання фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6, м. Донецьк
банкрутом, то згідно до матеріалів
справи колегією суддів встановлено
наступне.

У заяві від 10.01.2014 року № 193/10/05-69-10
інспекцією було зазначено, що під час
відкриття першого виконавчого
провадження від 24.01.2013 року № 36196879 та
№36197928 майна фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6, м. Донецьк, на яке
можливо було б звернути стягнення під
час виконавчого провадження, не
виявлено. Це також підтверджується у
постановах державного виконавця від
31.07.2013 року № 36196879 та №36197928. Копії
зазначених документів були додані до
заяви про банкрутство.

Крім того, дослідивши матеріали справи
встановлено, що на підтвердження
відсутності майна у боржника
інспекцією також були надані листи
Держкомзему, МРЕВ та БТІ, в яких
зазначено що за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_6, м. Донецьк майна не
зареєстровано.

Що стосується висновку суду першої
інстанції що заява про порушення
справи про банкрутство не містить
належних доказів направлення
податковою заяви про порушення справи
про банкрутство з доданими документами
боржнику то суд апеляційної інстанції
виходить з наступного:

По-перше, боржником в судовому
засіданні апеляційної інстанції та в
своєму відзиві на апеляційну скаргу
підтверджено, що нею неодноразово було
отримано позовні зави про порушення
щодо неї провадження у справі про
банкрутство.

По-друге, дослідивши зміст заяв
Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного Управління Міндоходів у
Донецької області вбачається, що
згідно з додатками до заяви були додані
копії документів, що підтверджують
направлення заяви стороні по справі.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що суд першої інстанції
під час винесення ухвали про
повернення заяви про банкрутство №
905/282/14 не повною мірою з'ясував
обставини справи у зв'язку з чим суд
апеляційної інстанції вважає, що
підстав для повернення заяви про
банкрутство № 905/282/14 у суду першої
інстанції не було.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала
господарського суду Донецької області
від 20.01.2014р. у справі №
905/282/14 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
Управління Мін доходів у Донецької
області на ухвалу господарського суду
Донецької області від 20.01.2014р. по справі
№ 905/282/14 задовольнити.

Ухвалу господарського Донецької
області від 20.01.2014р. по справі №
905/282/14 скасувати.

Заяву Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного Управління Міндоходів у
Донецької області про порушення справи
про банкрутство ФОП ОСОБА_6 направити
до господарського суду Донецької
області на розгляд по суті.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом 20 днів.

Повний текст підписано 24.02.2014 року.

Головуючий суддя
Н.О. Мартюхіна

Судді:
Т.Д. Геза

Д.О. Попков