ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 лютого 2014 року Справа № 909/706/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіБожок
В.С.,суддівКостенко Т.Ф., Сибіги
О.М.розглянувши матеріали касаційної
скаргиФізичної-особи-підприємця
ОСОБА_4, м. Тисмениця, Івано-Франківська
обл.на постановуЛьвівського
апеляційного господарського суду від
25.11.2013 рокуу справі господарського суду
Івано-Франківської областіза
позовомЗаступника прокурора міста
Івано-Франківська в інтересах держави
в особі Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, м.
Івано-ФранківськдоФізичної-особи-підп
риємця ОСОБА_4, м. Тисмениця,
Івано-Франківська обл.за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивачаФінансового
управління виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, м.
Івано-Франківськпростягнення
заборгованості в сумі 144 254,92 грн.

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга
фізичної-особи-підприємця ОСОБА_4 на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 25.11.2013 року у
справі № 909/706/13 не відповідає вимогам
розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з
огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч. 1 ст.
1117 Господарського процесуального
кодексу України переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених судом фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Крім того, касаційна інстанція на
підставі вже встановлених судом
фактичних обставин справи перевіряє
судові рішення виключно на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення у рішенні або постанові
господарського суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга за змістом
повинна містити вимоги особи, що подала
касаційну скаргу, із зазначенням суті
порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права судом.

Тобто, в касаційній скарзі повинен бути
чітко викладений зміст порушення або
неправильного застосування норм права
із зазначенням конкретних їх пунктів
та статей, в чому саме полягає таке
порушення або неправильне
застосування і яким чином воно
вплинуло на прийняття оскаржуваного
рішення.

Всупереч наведеному, вимоги вказаної
норми процесуального закону
скаржником дотримано не було.

У поданій касаційній скарзі
фізична-особа-підприємець ОСОБА_4
посилається на те, що судові рішення
попередніх інстанцій винесені при
неповному з'ясуванні фактичних
обставин справи, що мають значення для
даної справи, всупереч чинного
цивільного і господарського
законодавства, однак при цьому не
зазначає жодної норми матеріального
права, які були порушені судами, або
суті порушення вказаних правових норм.

Крім того, в поданій касаційній скарзі
не зазначено, які норми були не
застосовані, застосовані неправомірно,
невірно застосовані господарськими
судами, натомість скаржник спонукає до
переоцінки наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Натомість доводи, викладені у
касаційній скарзі, зводяться лише до
аналізу наявних у справі доказів, яким
вже було надано оцінку господарськими
судами попередніх інстанцій.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо у
скарзі не зазначено суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, касаційна скарга
фізичної-особи-підприємця ОСОБА_4 на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 25.11.2013 року не
може бути прийнята до розгляду Вищим
господарським судом України і підлягає
поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
86, 111, п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу
фізичної-особи-підприємця ОСОБА_4 на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 25.11.2013 року у
справі № 909/706/13 повернути скаржнику.

Головуючий суддя
В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

О.М. Сибіга