номер провадження справи 3/99/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014
Справа № 908/4322/13

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "УНМАК" (70002,
Запорізька область, м. Вільнянськ, вул.
Шевченка, 75, ідентифікаційний код 35914495)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інженерно-будівельне підприємство
"ФОРТ" (69015, м. Запоріжжя, вул. Таганська,
16, ідентифікаційний код 13615921)

про стягнення заборгованості в сумі 36
686, 81 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Осоцькому Д.І.

Представники:

від позивача: Дядько А.С., довіреність №
б/н від 12.08.2013р.

від відповідача: не з'явився

ТОВ "УНМАК" звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
відповідача ТОВ "ІБП "ФОРТ" про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за договором
на виконання проектних робіт від
14.10.2009р. № 96/4 в розмірі 36 686, 81 грн.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 31.12.2013р.
автоматизованою системою
документообігу суду позовну заяву
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами,
викладеними у позовній заяві, та
обґрунтовані ст. 11, 509, 530, 610-612, 625, 629, 712 ЦК
України, ст. 175, 179, 193, 197, 198 ГК України та
ст. 1, 54, 82, 84 ГПК України.

Ухвалою від 31.12.2013р. позовна заява
прийнята до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/4322/13, справу
до розгляду в засіданні суду
призначено на 22.01.2014р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалами від 22.01.2014р., від 05.02.2014р.
розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні 25.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повідомлено, що повне рішення
буде складено 28.02.2014р.

Під час розгляду справи представник
позивача вимогу про здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не заявляв.

В судовому засіданні 25.02..2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав, наведених у
позовній заяві (а.с.3-6) та у заяві про
уточнення позовних вимог від 04.02.2014р. №
36, просить суд стягнути з відповідача
на користь позивача заборгованість за
договором на виконання проектних робіт
від 14.10.2009р. № 96/4 в розмірі 36 686, 81 грн.,
а саме: 35 000, 00 грн. основного боргу, 1 159, 31
грн. пені, 260, 00 грн. інфляційних втрат та
267, 50 грн. - 3 % річних від простроченої
суми.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 14.10.2009р. між ТОВ "УНМАК" та
ТОВ "ІБП "ФОРТ" було укладено договір №
96/4 на виконання проектних робіт, за
умовами якого Замовник доручає, а
Генпроектувальник приймає на себе
розробку
проектно-кошторисної документації з
проектування об'єкта: "Розміщення на
території м. Вільнянськ
об'єкта з виробництва продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості
на орендованій виробничої території за
адресою: м. Вільнянськ, вул. Шевченка, 75
(стадія "Робочий проект") згідно із
завданням на проектування.

За умовами договору всі роботи повинні
бути виконані до 30.12.2011р.

На виконання умов договору на підставі
рахунку-фактури № СФ-0000257 від 01.06.2011р.
ТОВ "УНМАК" перерахувало грошові кошти
в сумі 35 000, 00 грн., отримавши від ТОВ
"ІБП "ФОРТ" податкову накладну № 322 від
03.06.2011р. та акт здачі - прийняття робіт
(надання послуг) № ОУ-000257.

15.06.2011р. для продовження робіт за
договором позивачем було перераховано
відповідачу ще 35 000,00 грн. та отримано
від ТОВ "ІБП "ФОРТ" податкову накладну
№ 336 від 15.06.2011р.

Проте відповідачем договірні
зобов'язання були виконані частково, а
саме на другу суму оплати жодних робіт
не виконано, документація не надана,
передплату не повернуто.

Направлені на адресу відповідача
претензії залишені без задоволення.

Відповідач відзив на позовну заяву,
витребувані судом документи і
документи, що підтверджують
заперечення проти позову, не надав, в
судові засідання жодного разу не
з'явився.

Приймаючи рішення за відсутності
відповідача господарський суд бере до
уваги те, що відповідач повідомлений
належним чином про час і місце розгляду
справи судом, про що свідчить
повідомлення про вручення 15.01.2014р.
рекомендованого поштового
відправлення - копії ухвали
господарського суду Запорізької
області від 31.12.2013р. про порушення
провадження у справі № 908/4322/13 та
призначення її до судового розгляду в
судовому засіданні 22.01.2014р.

Копії ухвал суду від 22.01.2014р., від
05.02.2014р. про відкладення розгляду
справи, направлені на адресу
відповідача, яка міститься в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
25.02.2014р., до канцелярії суду не
повертались.

Отже відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце
проведення розгляду справи в засіданні
господарського суду.

Питання про визнання явки представника
відповідача у засідання
господарського суду обов'язковою,
відповідно до п.7 ч.1 ст.65 ГПК України,
судом не вирішувалось.

Як зазначив пленум Вищого
господарського суду України в
підпункті 3.9.2 постанови від 26.12.2011р. N 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Надані позивачем матеріали свідчать
про те, що неявка відповідача не
перешкоджає вирішенню спору, отже
справу розглянуто відповідно до ст. 75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ "УНМАК" (Замовник) та ТОВ "ІБП
"ФОРТ" (Генпроектувальник) укладений
договір на виконання проектних робіт №
96/4 від 14.10.2009р. за умовами якого
Замовник доручає, а Генпроектувальник
приймає на себе розробку проектно -
кошторисної документації (ПКД) по
проектуванню об'єкта: "розміщення на
території м. Вільнянська об'єкту по
виробництву продуктів
мукомельно-круп'яної промисловості та
виробництва макаронних виробів на
орендованій виробничій території за
адресою м. Вільнянськ, вул.
Шевченка, 75 (стадія "Робочій проект")
згідно завдання на проектування.
Роботи з розробки зазначеної у даному
пункті документації надалі у тексті
договору іменуються "Робота" (п.1.1
Договору).

Як зазначено в п. 1.2 Договору, роботи
виконуються згідно графіку виконання
та фінансування робіт, що є невід'ємною
частиною даного Договору (Додаток № 1).
Всі роботи повинні бути виконані до
30.12.2011р.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що
загальна вартість робіт розрахована
виходячи з проектувального
виробництва та зазначена у додатку № 2,
що є невід'ємною частиною даного
договору.

Відповідно до п. 3.4 Договору, Замовник
здійснює оплату у розмірах та у строки
згідно графіку виконання та
фінансування (Додаток № 1).

По закінченню Робіт по Договору
сторони здійснюють звірку розрахунків
на підставі Актів здачі-приймання
виконаних робіт та при необхідності -
взаєморозрахунки.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що
Замовник зобов'язується:

- надати Генпроектувальнику за його
вимогою необхідні для проектування
вихідні дані до початку робіт; при
необхідності надавати додаткові
вихідні данні;

- забезпечити своєчасне фінансування
виробництва робіт;

- розрахуватися з Генпроектувальником
за всі виконані роботи у випадку їх
припинення або консервації.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що
Генпроектувальник зобов'язується:

- виконати проектні роботи у
встановлені строки та по вартості
згідно розділу 3 даного договору;

- забезпечити відповідну загальним
вимогам якість документації та всіх
виконаних робіт, відповідність їх
встановленими технічними нормативам;

- власними силами та за власний рахунок
усунути всі виявлені недоробки
документації.

Відповідно до приписів п. 5.1 Договору,
склад проектно-кошторисної
документації визначається ДБН А.2.2-3.97.

По закінченню робіт по кожній стадії
Генпроектувальник передає Замовнику
акт здачі-приймання виконаних робіт та
проектно-кошторисну документацію за
накладною у чотирьох примірниках (п.5.2
Договору).

У випадку призупинення (зупинення)
робіт за ініціативою Замовника,
Сторони зобов'язані у
п'ятнадцятиденний строк з дня
ініціації зупинки (призупинення)
скласти двосторонню угоду з
зафіксованими фактично виконаними
об'ємами робіт та затратами на їх
виконання для їх безспірного
відшкодування Замовником (п.5.6
Договору).

03.06.2011р. позивачем перераховано на
рахунок відповідача грошові кошти у
розмірі 35 000, 00 грн., призначення
платежу "сплата за проектні роботи
згідно договора 96/4 від 14.10.2009р.", що
підтверджується банківською випискою
по рахунку 5138 ТОВ "УНМАК" за
03.06.2011р. (а.с. 16).

На оплату виставленого відповідачем
рахунку-фактури № СФ-0000257
від 01.06.2011р. на суму 35 000, 00 грн. (а.с.23)
позивачем 15.06.2011р. сплачено відповідачу
грошові кошти у розмірі 35 000, 00 грн., що
підтверджується банківською випискою
по рахунку 5138 ТОВ "УНМАК" за
15.06.2011р. (а.с. 17).

ТОВ "ІБП "ФОРТ" видані ТОВ "УНМАК"
податкову накладну № 322 від
03.06.2011р. на суму 35 000,00 грн. та податкову
накладну № 336 від 15.06.2011р. на суму 35 000,00
грн. (а.с.24, 25).

В матеріалах справи наявний акт здачі -
прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-000257, укладений між ТОВ "ІБП "ФОРТ"
видані ТОВ "УНМАК", який свідчить про те,
що ТОВ "ІБП "ФОРТ" (Виконавцем) проведено
проектні роботи згідно договору № 96/4
від 14.10.2009р. на загальну суму 35 000, 00 грн.

Позивач двічі звертався до відповідача
з претензіями № 70 від 29.07.2013р. та №
166 від 03.09.2013р. в яких вимагав від
відповідача повернути суму
попередньої оплати у розмірі 35 000, 00 грн.

Докази направлення позивачем
претензій на адресу відповідача наявні
в матеріалах справи (а.с. 14-15).

Відомості про відповідь на претензію
та повернення відповідачем позивачу
суми попередньої оплати в розмірі 35 000,00
грн. суду не надано.

Оцінивши представлені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Підстави виникнення господарських
зобов'язань визначені в ст. 174 ГК
України. Так, господарські зобов'язання
можуть виникати:

безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність;

з акту управління господарською
діяльністю;

з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав;

у результаті створення об'єктів
інтелектуальної власності та інших дій
суб'єктів, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, що
визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 статті 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Застосування господарських санкцій до
суб'єкта, який порушив зобов'язання, не
звільняє цього суб'єкта від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена
сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або ненастання певної події.

В даному випадку підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, є договір на виконання
проектних робіт № 96/4 від 14.10.2009р.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 903 ЦК України
виконавець повинен надати послугу
особисто.

Згідно ч. 1, 2 ст. 904 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором. У разі неможливості
виконати договір про надання послуг, що
виникла не з вини виконавця, замовник
зобов'язаний виплатити виконавцеві
розумну плату. Якщо неможливість
виконати договір виникла з вини
замовника, він зобов'язаний виплатити
виконавцеві плату в повному обсязі,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Позивачем перераховано на рахунок
відповідача грошові кошти у розмірі 70
000,00 грн., про що свідчать банківські
виписки по рахунку 5138 ТОВ "УНМАК"
за 03.06.2011р., 15.06.2011р. (а.с. 16, 17).

Згідно акту здачі - прийняття робіт
(надання послуг) № ОУ-000257, укладеного
між ТОВ "ІБП "ФОРТ" та ТОВ "УНМАК",
Виконавцем (відповідачем по справі)
проведено проектні роботи згідно
договору № 96/4 від 14.10.2009р. на загальну
суму 35 000, 00 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином
(ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 32 ГПК України
встановлено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Звернення позивача до відповідача з
претензіями № 70 від 29.07.2013р. та № 166 від
03.09.2013р. з вимогою про повернення суми
попередньої оплати у розмірі 35 000, 00
грн. залишені боржником без
задоволення.

На день звернення позивача до суду та
на час прийняття цього рішення
відповідач не надав жодного доказу про
повернення суми попередньої оплати у
розмірі 35 000, 00 грн., отриманої від ТОВ
"УНМАК", чи виконання робіт на дану суму.

Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Як зазначено у ч.3 ст. 612 ЦК України, якщо
внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.

Враховуючи встановлений судом факт
безпідставного набуття відповідачем
грошових коштів у розмірі 35 000, 00 грн.,
вимога про стягнення з відповідача
суми попередньої оплати (основного
боргу) у розмірі 35 000, 00 грн. є
обґрунтованою у підлягає задоволенню
повністю.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 260, 00 грн.
втрат від інфляції грошових коштів, 267,
50 грн. - 3 % річних від простроченої суми
та 1 159, 31 грн. пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи з наведеної норми права,
кредитор вправі вимагати, в тому числі
в судовому порядку, сплати боржником
сум інфляційних нарахувань та 3 % річних
від простроченої суми як разом зі
сплатою суми основного боргу, так і
окремо від неї.

Обов'язок боржника сплатити суму боргу
з урахуванням індексу інфляції та
процентів річних не виникає у випадках
повернення коштів особі, яка
відмовилася від прийняття зобов'язання
за договором, повернення сум авансу та
завдатку, повернення коштів у разі
припинення зобов'язання (в тому числі
шляхом розірвання договору) за згодою
сторін або визнання його недійсним,
відшкодування збитків та шкоди,
повернення безпідставно отриманих
коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки
відповідні дії вчиняються сторонами не
на виконання взятих на себе
зобов'язань, а з інших підстав.

Отже, в даному випадку стягнення з
відповідача суми попередньої оплати за
договором не є наслідком порушення ним
грошового зобов'язання, а є поверненням
сплаченого авансу за невиконані
роботи. За своєю суттю обов'язок щодо
повернення грошових коштів, отриманих
як передоплата, не може розцінювати як
грошове зобов'язання в розумінні
статті 625 ЦК України.

Згідно до ч. 2, 3, 4 ст. ст. 693 ЦК України,
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

На суму попередньої оплати
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути переданий, до дня
фактичного передання товару покупцеві
або повернення йому суми попередньої
оплати. Договором може бути
встановлений обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Як зазначено у ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Отже, якщо договором або чинним
законодавством не передбачено розміру
процентів за користування чужими
коштами, то припис частини другої
статті 625 ЦК України може бути
застосований господарським судом лише
за наявності порушення боржником
грошового зобов'язання.

У разі несвоєчасного повернення сум
попередньої оплати проценти за
користування чужими коштами
нараховуються на підставі статті 536 ЦК
України. Якщо укладеним сторонами
договором або законом розмір таких
процентів не встановлено, то
застосування приписів статті 625
названого Кодексу не є можливим.

Умовами договору № 96/4 від 14.10.2009р.
розмір процентів за користування
чужими коштами не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, у
задоволенні позову в частині стягнення
з відповідача на користь позивача 260, 00
грн. втрат від інфляції грошових коштів
та 267, 50 грн. - 3 % річних від простроченої
суми слід відмовити.

Також суд роз'яснює позивачу, що за
приписом частини п'ятої статті 11 ЦК
України, грошове зобов'язання може
виникати з рішення суду. Відтак, якщо
певне зобов'язання згідно з рішенням
господарського суду визнано грошовим
(в даному випадку, щодо повернення суми
попередньої оплати в зв'язку з не
виконанням робіт), відповідальність за
невиконання такого зобов'язання настає
на загальних підставах згідно з
частиною другою статті 625 названого
Кодексу.

Тому позивач не позбавлений права
після набрання даним судовим рішенням
законної сили звернутися до суду з
окремим позовом про стягнення з
відповідача втрат від інфляції
грошових коштів та 3 % річних від
простроченої суми.

Аналогічні роз'яснення надані Вищим
господарським судом України в пунктах
5.2, 5.4 постанови пленуму від 17.12.2013р. № 14
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань".

Вимога позивача про стягнення з
відповідача пені у розмірі 1 159, 31 грн.
також не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних
санкцій віднесено господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки
(штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відповідних відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання.

Відповідальність сторін за договором
№ 96/4 від 14.10.2009р. встановлена розділом 6
Договору.

Так, за невиконання
Генпроектувальником строків виконання
робіт останній виплачує Замовнику за
кожен прострочений день пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості робіт, виконання яких
прострочено, але не більше ніж за 30
робочих днів (п.6.1).

В той же час, пунктом 1.2 Договору
передбачено, що роботи виконуються
згідно графіку виконання та
фінансування робіт, що є невід'ємною
частиною даного Договору (Додаток № 1).
Всі роботи повинні бути виконані до
31.12.2011р.

Таким чином, пеня, за визначенням
частини третьої статті 549 ЦК України, ч.1
ст. 230 ГК України, - це вид неустойки, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.

Для визначення дати прострочення
боржника ТОВ "ІБП "ФОРТ" та визначення
конкретного періоду прострочки з
урахуванням приписів п.6.1, 1.2 Договору,
господарський суд неодноразово в
ухвалах від 22.01.2014р., від 05.02.2014р.
зобов'язував позивача надати:

завдання на проектування
проектно-кошторисної документації
(ПКД) по проектуванню об'єкту:
"розташування на території м.
Вільнянська об'єкта по виробництву
продуктів борошно-крупяної
промисловості та виробництва
макаронних виробів на орендованій
виробничій території за адресою: м.
Вільнянськ, вул. Шевченка, 75 (стадія
"Робочий проект") (п.1.1 Договору);

графік виконання та фінансування
робіт, який є невід'ємною частиною
договору (Додаток № 1);

вихідні дані, видані до початку робіт
Генпроектувальнику (п.1.3 Договору).

Проте, позивачем до матеріалів справи
витребувані судом документи надані не
були, що позбавляє суд можливості
встановити факт прострочення
відповідачем строку виконання робіт за
даним договором та перевірити
правомірність нарахування пені.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 49 ГПК
України, судовий збір у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З заявленої до стягнення позивачем
суми 36 686, 81 грн. в частині 1 686, 81 грн. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Отже, позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача 35 000, 00 грн.

Таким чином, позивачу відмовлено в
задоволенні 4, 60 % позовних вимог.

Відтак, пропорційно задоволених
позовних вимог підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача 1 641, 36
грн. судового збору (95,40 % від належних
до сплати 1 720, 50 грн.).

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інженерно-будівельне підприємство
"ФОРТ" (69015, м. Запоріжжя, вул. Таганська,
16, ідентифікаційний код 13615921) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "УНМАК" (70002,
Запорізька область, м. Вільнянськ, вул.
Шевченка, 75, ідентифікаційний код 35914495)
35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн. 00
коп. передплати за договором № 96/4 на
виконання проектних робіт від 14.10.2009р.
та 1 641 (одна тисяча шістсот сорок одна)
грн. 36 коп. витрат на судовий збір.

3. В частині стягнення пені в сумі 1 159
(одна тисяча сто п'ятдесят дев'ять) грн.
31 коп., втрат від інфляції грошових
коштів в сумі 260 (двісті шістдесят) грн.
00 коп. та 3 % річних в розмірі 267
(двісті шістдесят сім) грн. 50 коп. в
задоволенні позову відмовити.

4. Повне рішення складено 28.02.2014р.

Суддя
В.М. Соловйов