ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

30.01.2014р.
Справа № 917/2588/13

за позовом Виробничого
сільськогосподарського кооператива
"Злагода", вул. Леніна, 6, с.Кірове,
Полтавський район, Полтавська
область,38712

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Регіон Експерт
Проект", вул.Чапаєва, 9-а, оф.44, м.Полтава,
Полтавська область, 36011

про стягнення 36 052,50 грн.
(відповідно до заяви про зменшення
розміру позовних вимог від 30.01.2014р. №1151)

Суддя
Іваницький О.Т.

Представники:

від позивача: Матійченко Т.Г. дов. б/н
від 09.12.2013р.

від відповідача: представник не
з"явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається
позовна заява про стягнення 36 052,50 грн.
(відповідно до заяви про зменшення
розміру позовних вимог від 30.01.2014р. №1151)
за Договором №2409/016-ор на проведення
робіт із землеустрою.

30.01.2014р. від представника позивача
надійшла заява за вх. канцелярії суду
№1151 про зменшення розміру позовних
вимог. Суд подану заяву прийняв та
долучив до матеріалів справи.

Відповідач представництво у судове
засідання не забезпечив, про причини
цього суду не повідомив. Останній
відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання, а
також про покладені на нього обов'язки,
про що свідчать матеріали справи.

З огляду на вищевикладене, а також
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

29 вересня 2012 року між
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Злагода"
(що в процесі реорганізації було
перетворено на виробничий
сільськогосподарський кооператив
"Злагода") та товариством з обмеженою
відповідальністю "Регіон Експерт
Проект") було укладено договір на
проведення робіт із землеустрою №
2409/016-ор (далі - Договір).

Предметом даного договору є формування
650 реєстраційних файлів формату іп.4 і xml
та виготовлення документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право користування
земельними ділянками для укладення
додаткових угод до договорів оренди
землі між СГ ТОВ «Злагода» (замовник) та
громадянами власниками земельних
часток (паїв), що розташовані на
території Кіровської сільської ради по
підготовці технічної документації із
землеустрою.

Пунктом 3.1 Договору встановлено що,
Замовник проводить оплату робіт
виконавця ( ТОВ "Регіон Експерт Проект")
на підставі рахунку-фактури в
триденний термін з моменту отримання
рахунку, з розрахунку 100 грн./дог.

По закінченню робіт Виконавець
передає Замовнику технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право користування земельними
ділянками для укладення додаткових
угод до договорів оренди землі та
обмінні файли формату in4 i xml.

Договір був підписаний 24.09.2012р..
Відповідно до п. 6.1. Договір набуває
чинності з моменту його підписання і
діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань за договором, проте
не більше 6 місяців з дати підписання.

Позивачем наданий суду Рахунок-фактура
№ СФ-0110-02 від 041.10.12 року, за яким він
здійснив попередню оплату за вказаним
договором 02.10.2012 року (платіжне
доручення №1258 від 02.10.2012р.) в розмірі 65
000 грн.

За результатами виконання робіт
замість Акту приймання-передачі
виконаних робіт відповідачем були
надані лише Накладні від 11.04.2013p.,
17.04.2013р. та 19.04.2013р. всього на 90 файлів
замість 650 реєстраційних файлів обміну
в електронному вигляді на магнітних
носіях.

Таким чином, виконавець надав послуги
вартістю 30 150,00 грн., а саме:
виготовлення 90 (вартістю 100,00 грн. за
одиницю згідно умов договору ) обмінних
файлів формату іп4 і xml - 9000,00 грн. та
виготовлення 47 комплектів технічної
документації вартістю 450,00 грн. за
кожний на суму - 21 150,00 грн..

Залишок грошових коштів за даним
Договором у ТОВ "Регіон Експерт Проект")
становить 65 000,00 - 30 150,00 грн. = 34 850 грн.
(відповідно до Акту прийому-передачі
виконаних робіт до Договору №2409/016-ор
від 29.10.2013, який був направлений
Відповідачеві для погодження та
підписання).

ВСК «Злагода» було направлено на
адресу ТОВ «Регіон Експерт Проект»
претензії від 22.08.2103р. та 29.10.2013р., з
пропозицією в досудовому порядку
припинити дію укладеного договору в
зв'язку з неможливістю
Виконавця-Відповідача його виконати та
закінченням терміну його дії та
повернути отримані пакети документів
власників земельних ділянок та грошові
кошти сплачені за договором № 2409/016-ор
Замовником Виконавцю за весь час дії
договору, які без належної правової
підстави не повернуті Замовнику досі.

На письмові звернення до Виконавця -
відповідача Позивач отримав лист від
02.09.2013 р. Вих- №0209.02/40, в якому всю
відповідальність за невиконання умов
договорів Виконавець-відповідач
поклав Позивача.

Пунктом 5.4.Договору визначено що,
сторона, яка не може виконати свої
обов'язки по Договору у зв'язку з
виникненням форс-мажорних обставин,
негайно повідомляє про це іншу Сторону,
але не пізніше 10 днів після початку дії
форс-мажорних обставин, чого зроблено
відповідачем жодного разу не було.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив. Вимоги
ухвали суду від 30.12.2013 року, не виконав,
обгрунтованого відзиву на позовну
заяву не надав.

Відповідач Акт прийому-передачі
виконаних робіт до Договору №2409/016-ор
від 29.10.2013р., який був направлений йому
Позивачем не погодив та не підписав.

Відповідно до наданих накладних файли
обміну передані в квітні 2013 року вже
після закінчення дії договору, отже з
порушенням строків його виконання.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статей 525-527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 34850,00 грн. основного боргу
підтверджені документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Пунктом 4
ст. 231 Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Згідно статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що за
невиконання землевпорядних робіт без
мотивованих причин у термін,
передбачений Договором, з Виконавця
стягується пеня у розмірі 0,01% від
вартості робіт.

Представником позивача 30.01.2014 року
подана заява (вх. канцелярії суду №1151)
про зменшення розміру позовних вимог в
частині стягнення пені за період з
25.03.2013р. по 25.09.2013 року в розмірі 1202,50
грн. Суд подану заяву прийняв,
задовольнив та залучив до матеріалів
справи.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 129 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи будь-яких
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 34850,00 грн.
основного боргу та 1202,50 грн. пені
підтверджені документально та нормами
матеріального права, не спростовані
відповідачем, а тому підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, відповідно
до ст. 49 ГПК України судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1720,50
грн. покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Регіон
Експерт Проект" (вул.Чапаєва, 9-а, оф.44,
м.Полтава, Полтавська область, 36011,
) на користь Виробничого
сільськогосподарського кооператива
"Злагода" (вул. Леніна, 6, с.Кірове,
Полтавський район, Полтавська
область,38712, ) за
Договором №2409/016-ор - 34850,00 грн. -
основного боргу та 1202,50 грн. - пені, а
також витрати на сплату судового збору
в розмірі 1720,50 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 06.02.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.