ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 Справа №
901/222/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк»

до відповідача Фізичної
особи-підприємця Чупрової Анни
Вікторівни

про стягнення 11628,18 грн

Суддя Доброрез І.О.

Представники:

від позивача - Подпльота О.В. (заст.
керівника напрямку філії, довіреність
від 20.12.2013 № 6096-О);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: 15.01.2014 Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - позивач, ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулось до
господарського суду Автономної
Республіки Крим (далі - суд) із позовною
заявою про стягнення з Фізичної
особи-підприємця Чупрової Анни
Вікторівни (далі - відповідач, ФОП
Чупрова А.В.) грошових коштів у розмірі
11628,18 грн, що включають: 7440,27 грн
заборгованості за кредитом, 2648,74 грн
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 603,18 грн
заборгованості по комісії за
користуванням кредитом, 935,99 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 526-527,
530, 610, 639 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), ст. 193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України) та
вказує на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором від 05.07.2012 б/н у
частині погашення кредиту та сплати
процентів за користування кредитом.

Ухвалою суду від 16.01.2014 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
учасників судового процесу надати суду
докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи відкладався. Черговий розгляд
справи призначений на 13.02.2014.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, явку свого повноважного
представника не забезпечив, про
причини неявки не повідомив. Так, особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання вимог ч.
1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України. У разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомлено суду
стороною, а у разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду (п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»). За таких обставин,
суд вважає відповідача належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи (а.с. 56-59, 76-77).

Відповідач процесуальним правом,
передбаченим ст. 59 ГПК України, не
скористався та відзиву на позов не
надав.

До того ж, явка відповідача
обов'язковою судом не визнавалась, а
тому, ураховуючи, що явка в судове
засідання представників сторін - це
право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору. За таких
обставин, суд визнав за можливе
розглянути справу у відсутність
представника відповідача на підставі
ст. 75 ГПК України за наявними у справі
матеріалами.

Під час судового засідання представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви та надав пояснення, аналогічні
викладеним у позові.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

05.07.2012 ФОП Чупровою А.В. (Клієнт) було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку та картку зі
зразками підписів і відбитку печатки
(а.с. 31), згідно із якою Клієнт погодився
з Умовами та Правилами надання
банківських послуг, у т.ч. з Умовами та
Правилами обслуговування за
Розрахунковими картками (далі - Умови,
а.с. 32-39), які розміщені на сайті банку
www.privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами
банку (а.с. 40-41). Зазначені Умови
затверджені наказом від 06.03.2010 №
СП-2010-256 (а.с. 80-81). Крім того, з 10.02.2011
Банком згідно наказу від 28.01.2011 №
СП-2011-85 затверджені параметри продукту
«кредитний ліміт на розрахунковий
рахунок» для його корпоративних
клієнтів (а.с. 62-67).

Зі змісту заяви Клієнта від 05.07.2012
убачається, що Умови та Тарифи разом із
вищевказаною заявою, карткою зі
зразками підписів і відбитком печатки
складають Договір банківського
обслуговування (далі - Договір),
обов'язок виконання умов якого
прийняли на себе сторони.

Так, відповідно до умов Договору
Клієнту був встановлений кредитний
ліміт на поточний рахунок № 1581 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку ПАТ КБ «Приватбанк» (Банк) і
Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет
клієнт-банк, sms-повідомлення або
інших), що визначено і врегульовано
Умовами.

Згідно із п. 3.18.1.16 Умов при укладанні
договорів і угод, чи вчиненні інших дій,
які свідчать про приєднання до них
Клієнта (або у формі «Заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
зі зразками підписів і відбитка
печатки» або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ Інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовою або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та / або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом «першого» підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Кредитний ліміт на поточний рахунок
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про
розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта
на свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку та Клієнта (п. 3.18.1.1 Умов).

Згідно із п. 3.18.1.3 Умов кредит надається
в обмін на зобов'язання Клієнта щодо
його повернення, сплаті процентів та
винагороди.

Крім того, Договором передбачено,
зокрема, п. 3.18.1.8 Умов, що проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до Умов (або у формі
«Заяви про відкриття поточного рахунку
та картки зі зразками підписів і
відбитка печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовою або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі).

Згідно із п. 3.18.1.6 Умов ліміт може бути
змінений Банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, Інтернет клієнт-банк,
sms-повідомлення або інших).

Розділом 3.18.4 Умов затверджений порядок
розрахунків. Так, за користування
кредитом в період з дати виникнення
дебетового сальдо на поточному рахунку
Клієнта при закритті банківського дня
Клієнт виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі - період, в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0 % річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00 %
річних, починаючи з останньої дати
періоду, в яку дебетове сальдо
підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує банку проценти за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім) % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Під «непогашенням кредиту» мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок процентів за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
процентів проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
процентів не включається. Нарахування
процентів здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, процентів у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4 Умов, Банк має
право при порушенні Клієнтом будь-якою
із зобов'язань, передбаченого Умовами,
змінити умови кредитування - вимагати
від Клієнта дострокового повернення
кредиту, сплати процентів за йото
користування, виконання інших
зобов'язань за кредитом в повному
обсязі.

Так, на виконання умов Договору Банком
були встановлені Клієнту кредитні
ліміти у наступних розмірах: з 06.07.2012 -
1000,00 грн, з 17.08.2012 - 6000,00 грн,
з 04.02.2013 - 7500,00 грн, що
підтверджується відповідною довідкою
Банку від 26.12.2013 вих. № 08.7.0.0.0/34 (а.с.
42).

Згідно виписки по рахунку № 1581
ФОП Чупрова А.В. користувалась
кредитним лімітом (а.с. 44).

Проте, Клієнт не виконував належним
чином свої зобов'язання за Договором, у
зв'язку з чим за нею утворилась
прострочена заборгованість за
кредитом у розмірі 7440,27 грн,
заборгованість по процентам за
користування кредитом у розмірі
2648,74 грн, заборгованість по комісії за
користуванням кредитом у розмірі 603,18
грн.

З метою досудового врегулювання спору,
Банк звернувся до Клієнта з претензією
від 05.12.2013 вих. № 20705SIК6S01D, в якій вимагав
повністю погасити наявну
заборгованість (а.с. 46). Факт надіслання
вищевказаної претензії на адресу
Клієнта підтверджується відповідним
описом вкладення до цінного листа №
544 (а.с. 47) та списками згрупованих
поштових відправлень (а.с. 48), проте вона
залишена Клієнтом без відповіді, що, у
свою чергу, і стало підставою для
звернення позивача із даним позовом до
суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із статтею 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Аналогічні положення містяться у ст. 180
ГК України.

Відповідно до ст. 208 ЦК України
правочини між юридичними особами
належить вчиняти в письмовій формі.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
електронний цифровий підпис» від 22.05.2003
№ 852-VI електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки), та не
може бути визнаний недійсним лише
через те, що він має електронну форму.

Якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася (ч.
2 ст. 639 ЦК України).

Судом встановлено, що укладений між
сторонами Договір за своєю правовою
природою є кредитним договором.
Сторони при його укладенні передбачили
всі істотні умови, необхідні для
укладення даного типу правочинів.
Водночас, зазначений Договір недійсним
у судовому порядку не визнавався,
доказів протилежного сторонами суду
надано не було, у зв'язку з чим, у силу
ст. 629 ЦК України, він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.10561 ЦК України
процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором. Розмір процентів,
тип процентної ставки (фіксована або
змінювана) та порядок їх сплати за
кредитним договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Як встановлено судом, позивач виконав
свої зобов'язання в частині надання
грошових коштів у межах ліміту,
встановленого Договором, проте,
відповідач суму кредиту не повернув та
доказів протилежного суду не надав, у
зв'язку з чим вимога ПАТ
КБ «Приватбанк» про стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі
7440,27 грн є такою, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку щодо стягнення
заборгованості по процентам за
користування кредитом (а.с. 43), остання
складає 2648,74 грн. Доказів протилежного
відповідач суду не надав. У зв'язку із
зазначеним, суд вважає вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача процентів
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у
вищевказаному розмірі.

Щодо вимоги позивача про стягнення
заборгованості по комісії за
користування кредитом суд зазначає
наступне.

Пунктом 3.11.4.4 Умов передбачено, що
Клієнт сплачує винагороду Банку за
використання ліміту відповідно до п.п.
3.11.1.6, 3.11.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у
розмірі 0,9 % від суми максимального
сальдо кредиту, який існував на кінець
банківського дня за попередній місяць,
в порядку, передбаченому Умовами.
Клієнт доручає Банку здійснювати
списання винагороди зі своїх рахунків.
При зміні ліміту протягом одного
місяця більше одного разу у випадку,
коли знову встановлений ліміт за
величиною перевищує ліміт
встановлений раніше на поточний місць
відповідно п.п. 3.11.1.6, 3.11.2.3.2, то Банк може
вимагати сплати винагороди від
різниці між знову встановленим лімітом
та раніше діючим лімітом. Строк сплати
винагороди: не пізніше трьох днів з
дати встановлення нового ліміту.

Згідно із наданим позивачем
розрахунком комісії за користування
кредитом (а.с. 43) її розмір складає 603,18
грн, яка також є обґрунтованою та такою,
що підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно заявлених позивачем вимог в
частині стягнення з відповідача пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за Договором, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виходячи з фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку про те, що в
установлені Договором строки
відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо повернення кредиту не виконав,
тобто є таким, що порушив (прострочив
виконання) зобов'язання.

У силу ч. 2 ст. 20 ГК України, захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється шляхом
застосування до особи, яка порушила
право, штрафних санкцій та іншими
способами, передбаченими законом.

Пунктом 3.11.4.1.3 Умов, зокрема,
передбачено, що у разі порушення
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
Банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі 0,1315 % від суми залишку
непогашеної заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Відповідно до п. 3.11.5.1 Умов при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті процентів за
користування кредитом, передбачених
п.п. 3.11.2.2.2, 3.11.4.1, 3.11.4.2, 3.11.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п.п.
3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4, винагороди,
передбаченої п.п. 3.11.2.2.5, 3.18.4.4, 3.11.4.5,
3.11.4.6, Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення
платежу. А в разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.11.4.1.3 Умов від суми заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Вищевказане положення Умов відповідає
приписам ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», яка
передбачає, що розмір пені,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Між тим, сторонами змінено загальне
правило щодо припинення нарахування
штрафних санкцій через шість місяців,
оскільки п. 3.11.5.4 Умов нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.п. 3.11.5.1,
3.11.5.2, 3.11.5.3, здійснюється протягом
трьох років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно було бути
виконано Клієнтом. Отже, нарахування
пені, понад загальний строк, визначений
ч. 6 ст. 232 ГК України, у даному випадку є
обґрунтованим.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку (а.с. 43) пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язання становить 935,99
грн. Доказів протилежного відповідачем
суду надано не було. За таких обставин,
вимога позивача про стягнення пені у
зазначеному розмірі є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги
ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового
збору у розмірі 1827,00 грн відповідно до
ст. 49 ГПК України при задоволенні
позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85, 115-116 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Чупрової Анни Вікторівни на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
грошові кошти у розмірі 11628,18 грн
(одинадцять тисяч шістсот двадцять
вісім грн 18 коп.), у т.ч. 7440,27 грн
заборгованості за кредитом, 2648,74 грн
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 603,18 грн
заборгованості по комісії за
користуванням кредитом, 935,99 грн пені.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Чупрової Анни Вікторівни на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827,00 грн (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 18.02.2014.

Суддя
І.О. Доброрез