номер провадження справи 27/89/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014
Справа № 908/3943/13

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Ровенькиантрацит" (94701 Луганська
область, м. Ровеньки, вул. Комуністична,
6)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індустріал Сервіс"
(69038 м. Запоріжжя, с.
Кремено, 8а)

про стягнення 85 803 грн. 62 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Від позивача: Степаненко О.М., дов. №
ББУ/РА137/ВП/14 від 10.01.2014 р.

Від відповідача: Хорошко С.В., дов. б/н
від 26.02.2013 р.; (присутні в судовому
засіданні:Рудь К.Л., без довіреності
(посвідчення ЗП № 001 від 28.08.2013 р.;
Каменєва О.А., без довіреності ( паспорт
СЮ 149395 від 31.07.2009 р.)

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Ровенькиантрацит", Луганська область,
м. Ровеньки звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Індустріал Сервіс", м. Запоріжжя про
стягнення 85 803 грн. 62 коп. штрафних
санкцій за неналежне виконання умов
договору.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010 р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 03.12.2013 р., справу
№ 908/3943/13 передано на розгляд судді
Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 04.12.2013 р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/3943/13,
присвоєно справі номер провадження
27/89/13 та призначено судове засідання на
23.12.2013 р.

У судових засіданнях 23.12.2013 р. та 21.01.2014
р. оголошувались перерви на підставі
ст. 77 ГПК України, до 21.01.2014 р. та 03.02.2014 р.
відповідно, з метою надання сторонами
додаткових доказів та документів, які
необхідні для повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 03.02.2014 р., на підставі
ст. 69 ГПК України, за письмовим
клопотанням відповідача, строк
розгляду справи було продовжено на
п'ятнадцять днів - до 18.02.2014 р., розгляд
справи відкладався на 17.02.2014р., на
підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з
неявкою у судове засідання
представника відповідача.

17.02.2014р. продовжено розгляд справи №
908/3943/13.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, на
вимогу хоча б одного учасника судового
процесу у суді першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи по суті
або за ініціативою суду здійснюється
фіксування судового процесу з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Запис розгляду судової справи
здійснювався за допомогою технічних
засобів, а саме: програмно-апаратного
комплексу "Оберіг".

У судовому засіданні 17.02.2014 р. позивач
підтримав позовні вимоги, на підставах
викладених у позовній заяві, на
підставах, викладених у позовній заяві
та письмових запереченнях на відзив
відповідача, надісланих на адресу суду
15.01.2014 р.

Просить суд задовольнити позовні
вимоги, стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Індустріал Сервіс" 85 803 грн. 62 коп.
штрафних санкцій за неналежне
виконання умов договору №
0517/Д2/РА-66057/ИП2012/112-859ра від 10.05.2012 р.

Відповідач проти позову заперечив, на
підставах, викладених у письмовому
відзиві, наданому до канцелярії суду
19.12.2013 р. та доповненнях до відзиву,
наданому в судовому засіданні 17.02.2014 р.
(приєднані до матеріалів справи).

В зв'язку з недоведеністю обставин на
які робить посилання позивач,
відповідач просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, заслухавши
представників позивача та відповідача,
оцінивши надані докази, суд вважає
вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 4-1 ГПК України
господарські суди вирішують спори у
порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист
порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права чи охоронюваного
законом інтересу, яка здійснюється у
визначеній законом процесуальній
формі. Згідно з господарським
процесуальним законодавством предмет
позову це матеріально - правова вимога
позивача до відповідача, відносно якої
суд повинен винести рішення.
Матеріально-правова вимога позивача
повинна опиратися на певні обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України
кожен має право на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку (ст.
42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність
здійснюється суб'єктами
господарювання, підприємці мають право
без обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що
10.05.2012 р. між ТОВ "ДТЕК
"Ровенькиантрацит", Луганська область,
м. Ровеньки та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Індустріал Сервіс",
м. Запоріжжя, с. Кремено укладено
договір підряду 0517/Д2/РА-66057/ИП2012/112-859ра.

Відповідно до п. 1.1. договору, підрядник
зобов'язався провести роботи по
капітальному ремонту Тепловоза ТГМ-6А
№ 2014 на власній виробничій базі, в
строки, за ціною та за якісними
характеристиками, узгодженими
сторонами в даному договорі та
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору, а замовник
зобов'язався прийняти та здійснити
оплату на умовах 30% передплати від
загальної вартості робіт, остаточний
розрахунок проводиться на протязі 14
календарних днів, після підписання
акту виконаних робіт.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонту речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

10.05.2012 року сторонами у відповідності
до п. 1.2 та п. 6.2. договору в межах
планового характеру майбутніх робіт
без фактичного огляду предмету ремонту
було під писано планові калькуляції,
перелік запасних частин, вузлів та
агрегатів, які підлягають заміні, на
підставі яких в подальшому було
складено та підписано специфікацію яка
є до датком № 1 до договору та в якій
зазначено суму вартості всіх робіт з
урахуванням всіх використовуваних під
час ремонту вузлів та агрегатів та
інших матеріалів. За умовами вказаної
специфікації відповідач прийняв на
себе зобов'язання провести роботи по
капітальному ремонту Тепловоза ТГМ-6А
№ 2014 на протязі 90 діб.

Орієнтовна сума договору становила 900
000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ
150 000 грн. 00 коп.

Для проведення капітального ремонту
11.06.2012 р. на підставі
приймально-здавального акту № 0611
тепловоз було передано відповідачу.

16.07.2012 року на виконання п. 6.1. договору
позивачем здійснено 30% передплату
шляхом безготівкового перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
відповідача, що підтверджується
платіжними дорученнями № 37981 від 16.07.2012
р. на суму 22 500 грн. 00 коп. та № 37982 від
16.07.2012 р. на суму 45 000 грн. 00 коп., на
загальну суму 270 000 грн. 00 коп.

При проведені дефекації тепловозу,
були встановлені дефекти (не
прокручуванність колінчатого ва лу,
відсутність систем тепловозу та інше),
визначено перелік необхідних робіт
(які перевищували обсяг капітального
ремонту, передбачений договором), в
наслідок чого сторонами було прийнято
висновок про встановлення повного
обсягу робіт після розбору тепловозу,
про що було складено акт № 0704 від 04.07.2012
року.

Відповідно до п. п. 2.5., 2.6. договору 21.09.2012
р. було проведено дефекацію тепловозу
ТГМ-6А № 2014. та складено дефектну
відомість № 09-21ДВ01 від 21.09.2012 р.,
відповідно до якої певні вузли та
агрегати, виявлені в тепловозі, сторони
взагалі визнали не ремонтабельні та
встановили остаточну вартість
вказаних де талей виявлених в
тепловозі в якості металобрухту.

В жовтні 2012 року в межах строку
зазначеного вище підрядником було
встанов лено, що певні вузли та
агрегати підлягають заміні або
доукомлектації за наявних у замо вника,
так підрядником замовнику, згідно
службової записки від жовтня 2012 року,
та ли ста № 1022-КП1 від 22.10.2012 року було
повідомлено про це.

При повному розборі тепловозу який
відбувся 30.11.2012 року, сторона ми
встановлено додатковий обсяг робіт,
запасних частин, вузлів, агрегатів та
матеріалів які підлягають додатковому
ремонту, що зазначено у відповідних
переліках, та фактичних калькуляціях
датованих цим днем та підписаних
сторонами.

30.11.2012 р. між ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит"
та ТОВ "Індустріал Сервіс" було
укладено додаткову угоду № 1030 Д1 до
договору № 0517Д2/РА-66057/ИП2012/112-859ра від
10.05.2012 р., яким було змінено п. 6.1.
Договору, а саме: "6.1. Орієнтовна сума
договору ґрунтується на планових
калькуляціях та складає 1 133 900 грн. 00
коп. Умови оплати: передплата в сумі 270
000 грн. 00 коп. від загальної вартості
договору, остаточна плата проводиться
з відстрочкою платежу 14 календарних
днів після підписання акту виконаних
робіт, повернення відремонтованого
обладнання проводиться після повної
оплати".

Дана додаткова угода вступила в силу з
30.11.2012 року.

При цьому, як пояснив відповідач
вказана додаткова угода не включала
вузлів та агрегатів доукомплетакцію
яких погодив замовник листом № 474 від
02.11.2012 року та листом № 521 від 30.11.2012
року, отже замовник мав намір
доукомплектувати вказані відсутні
деталі саме за власний рахунок із
наявних у нього, а додаткова угода та
додатки до неї передбачали ли ше обсяг
який погоджений проводити підряднику.

Укладений між сторонами договір за
своїм змістом та правовою природою є
договором підряду з елементами
договору надання послуг, тобто
змішаним договором у відповідності до
ст. 628 ЦК України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 21 ст. 251 ЦК України,
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана подія, яка має
юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст.
252 ЦК України строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Згідно цієї ж норми
законодавець розмежовує визначення
"строк" та "термін" який на відміну від
строку визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Так 10.05.2012 року сторонами у
відповідності до п. 1.2 та п. 6.2. Договору
в межах планового характеру майбутніх
робіт без фактичного огляду предмету
ремонту було під писано планові
калькуляції, перелік запасних частин,
вузлів та агрегатів, які підлягають
заміні, на підставі яких в подальшому
було складено та підписано
специфікацію яка є до датком № 1 до
договору та в якій зазначено суму
вартості всіх робіт з урахуванням всіх
використовуваних під час ремонту
вузлів та агрегатів та інших
матеріалів.

11.06.2012 року тепловоз як предмет ремонту
було передано підряднику, підтвер
дженням чого слугує
приймально-здавальний акт № 0611. За
звичайного виконання робіт за
договором мало б сплинути за
відсутності інших умов договору 09.09.2012
р. Але відповідно до п.п. 2.5, 2.6 Договору
Виконавець перед початком проведення
робіт

проводить дефектовку отриманого
Тепловозу.

Так згідно акту № 0704 від 04.07.2012 року
представниками сторін було оглянуто
тепловоз та встановлено, що він має
певні дефекти: (не прокручуванність
колінчатого ва лу, відсутність систем
тепловозу та інше) в наслідок чого
вказаним актом сторонами було прийнято
висновок про встановлення повного
обсягу робіт після розбору тепловозу.

Згідно умов договору п. 2.9 підрядник
приступає до ремонтних робіт після
письмового погодження строку ремонту з
замовником, при цьому строк виконання
робіт згідно п. 2.10 визначається в
специфікації і згідно такої яка
підписана є додатком № 1 до договору
такий строк встановлений 90 днів без
зазначення дати початку відліку, то зва
жаючи на відсутність такої вказівки в
договорі і зважаючи на підписання
сторонами в особі її повноважних
представників вищезгаданого акту від
04.07.2012 року, то підрядник вважав, що не
порушує умови договору зокрема
виходячи з наступного так як строки від
повідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України
визначаються роками, місяцями, тижнями,
днями або година ми і їх перебіг
розпочинається згідно ст. 253 ЦК України
з наступного дня після відповідної ка
лендарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок, то подія
розбору тепловозу є саме та подія з
якою пов'язане початок відліку сторони,
а так як строк розбору тепловозу не
випливає з умов договору і не
передбачений в первинних калькуляціях
то він може проводитися довільно в
межах розумного строку за критерій
якого Підрядник взяв єдиний строк
погоджений за договором 90 днів. Тобто
строк проведення робіт має склада ти 90
днів від дати розбору тепловозу, а
розбір тепловозу 90 днів від дати
погодження сторонами відповідної
умови про це, отже загальний строк
робіт складає 180 днів від 04.07.2012 року.

Дефектним актом від 21.09.2012 року певні
вузли та агрегати виявлені в тепловозі
сторони взагалі визнали не
ремонтабельні та встановили остаточну
вартість вказаних де талей виявлених в
тепловозі в якості металобрухту.

В жовтні 2012 року в межах строку
зазначеного вище підрядником було
встанов лено, що певні вузли та
агрегати підлягають заміні або
доукомлектації за наявних у замо вника,
так підрядником замовнику, згідно
службової записки від жовтня 2012 року,
та ли ста № 1022-КП1 від 22.10.2012 року було
повідомлено про це.

При цьому при повному розборі
тепловозу який відбувся 30.11.2012 року,
сторона ми встановлено додатковий
обсяг робіт, запасних частин, вузлів,
агрегатів та матеріалів які підлягають
додатковому ремонту, що зазначено у
відповідних переліках, та фактичних
калькуляціях датованих цим днем та
підписаних сторонами.

На підставі збільшення обсягу робіт як
і використовуваних матеріалів
сторонами підписано додаткову угоду до
договору № 1030 Д1 від 30.11.2012 року, згідно
якої сума договору збільшилася до 1133900
грн.

При цьому, вказана додаткова угода не
включала вузлів та агрегатів
доукомплетакцію яких погодив замовник
листом № 474 від 02.11.2012 року та листом №
521, отже замовник мав намір
доукомплектувати вказані відсутні
деталі саме за власний рахунок із
наявних у нього, а додаткова угода та
додатки до неї передбачали ли ше обсяг
який погоджений проводити підряднику.

Оскільки, сума договору збільшилася і
новий строк дії договору не був по
годжений, точніше подія початку
відліку строку, то склалася ситуація
коли за відсу тності певних вузлів та
агрегатів неможливо провести ремонт, а
замовник який по годився з
необхідністю їх доукомплетакції в
предмет ремонту тепловоз не вчиняв
ніяких дій і підрядних був змушений
скористатися ст. 851 ЦК України згідно
якої, підряд ник має право не
розпочинати роботу, а розпочату роботу
зупинити, якщо замовник не надав
матеріалу, устаткування або річ, що
підлягає переробці, і цим створив не
можливість виконання договору
підрядником. Вказана норма повністю
тотожна ін шій згідно ст. 538 ЦК України
де законодавець передбачає на
зустрічному виконанні зо бов'язань.

Вказані дефекти окрім акту визнані
самим позивачем листами № 1130 від 30.11.2012
року, № 474 від 02.11.2012 року і як наслідок
укладанням в подальшому додаткової
угоди про збільшення обсягу робіт.

Не виконання позивачем обов'язку
згідно ст. 851 ЦК України по наданню
належної речі для проведення робіт, то
до сплину 09.09.2012 року і в подальшому до
30.11.2012 року (дата укладання додаткової
угоди) Відповідач правомірно в межах
ст.ст. 538, 851 ЦК України не виконував
роботи так як був позбавлений такої
можливості.

На підставі збільшення обсягу робіт
встановлення неремонтопридатними вуз
лів та агрегатів як і використовуваних
матеріалів сторонами підписано
додаткову угоду № 1030 Д1 від 30.11.2012 року
до договору № 0517 Д2/РА-66057/ИП2012/112-859 ра
від 10.05.2012 року, згідно якої сума
договору збільшилася до 1 133 900 грн., при
цьому в додатковій угоді є посилання на
планові калькуляції згідно яких
встановлено суму ва ртості робіт які
приховуються від суду, а також на
дефектну відомість № 09-21ДВ01 від 21.09.2012
року.

Таким чином, роботи по ремонту
отриманого тепловозу не могли бути
розпочаті до доукомплектації
тепловозу, а також до проведення
додаткових робіт виявлених в про цесі
дефектовки.

Тобто, за наявності не
доукомплектованого тепловозу понад
відсутні деталі, які за значені в
додатковій угоді від 30.11.2012р., додаткові
роботи та роботи по доукомплектації
тепловозу в межах додаткової угоди
могли розпочатися відразу, але так як з
боку замовника до люто го місяця 2013
року не вчинено будь-яких дій по
приведенню тепловозу до готовності ви
конання робіт, то фактично роботи за
додатковою угодою були виконані 16.04.2013
року, що підтверджується Актом № 0416-А1.

Отже, сторонами згідно вказаної
додаткової угоди збільшено обсяг
робіт, збільшено суму договору тобто
змінено істотні умови договору.

Таким чином, відповідно до ст. 652 ЦКУ У
разі істотної зміни обставин, якими сто
рони керувалися при укладенні договору
(це первинний обсяг робіт, строк для
прове дення робіт, та вартість
договору), договір може бути змінений
або розірваний за зго дою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
мог ли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Отже змінивши в сторону збільшення
обсяг робіт як і суму договору сторони
не погодили новий строк виконання
робіт, а старий строк який було
зазначено в спе цифікації та прив'язано
до події передачі тепловозу давно
минув не міг бути застосо ваний, а
відповідно до ст. 253 ЦКУ Перебіг строку
починається з наступного дня піс ля
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок у випадку правовідносин за
договором це подія передачі тепловозу.

Суттєво змінивши умови договору
сторони не визначили строк виконання
ро біт, отже яким чином від Підрядника
можна вимагати виконання робіт в
належний строк якщо такий строк не
випливає з умов договору.

Крім того, відповідач зазначає, що
згідно письмового доказу акт № 0416-А1
від 16.04.2013 року встановлено, що лише на
вказану дату тепловоз було
укомплектова но позивачем тобто лише
станом на вказану дату ним виконано
обов'язок відповідно до ст. 851 ЦК
України по передачі речі для
проведення робіт, тобто якби існував
будь-який строк виконання робіт то він
би мав би відраховуватись лише з 17.04.2013
року.

Як зазначив представник відповідача, в
судовому засіданні, що фактично
виконані роботи які були виконані ТОВ
«Індустріал Сервіс» та прийняті ТОВ
«ДТЕК «Ровенькиантрацит» 10.09.13р., тобто
якщо брати за основу орієнтир 90 днів
згідно специфікації з прив'язкою до
дати передачі тепловозу та початку
відрахування строку з 17.04.2013р., так як п.
7.3 договору передбачає пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
виконаних робіт, то позивачу необхідно
довести який саме обсяг робіт був
виконаний на початок прострочки і в
подальшому до повного виконання, але
позивачем, як передбачено умовами
договору та нормами чинного
законодавства, не підтверджено актами
виконаних робіт, самого факту
виконання тих самих робіт, позивач не
надав суду актів виконаних робіт за
кожен день розрахунок прострочки.

Також, п.2.9 та п.2.10 договору № 0517
Д2/РА-66057/ИП2012/112-859 ра від 10.05.2012 року
передбачено встановлення строку
пов'язаний з подією погодження такої
домовленості, позивач не надав суду
доказів в підтвердження факту
порушення зобов'язання відповідачем,
коли саме сторонами було погоджено
новий строк після збільшення обсягу
робіт, також сторони з підписанням
додаткової угоди від 30.11.12р. нові
строки, або старі не погоджували
стосовно порушення строків виконання
робіт.

Грошовим, за змістом статей 524,533-535,625
Цивільного кодексу України, є виражене
в грошових одиницях (національній
валюті України чи в грошовому
еквіваленті в іноземній валюті)
зобов'язання сплатити гроші на користь
іншої сторони, яка, відповідно, має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, що складається в тому
числі з правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. Зокрема, грошовим
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана
оплатити поставлену продукцію,
виконану роботу чи надану послугу в
грошах, а друга сторона вправі вимагати
від першої відповідної оплаті, тобто в
якому передачу грошей як предмета
договору або сплату їх як ціни
договору.

З урахуванням приписів статті 549,
частини другої статті 625 ЦК України та
статті 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
правовими наслідками порушення
грошового зобов'язання, тобто
зобов'язання сплатити гроші, є
обов'язок сплатити не лише суму
основного боргу, а й неустойку (якщо її
стягнення передбачене договором або
актами законодавства), інфляційні
нарахування, що обраховуються як
різниця добутку суми основного боргу
на індекс інфляції, та проценти річних
від простроченої суми основного боргу.

У господарських відносинах грошові
зобов'язання найчастіше виникають з
господарських договорів та інших угод,
передбачених законом, або з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать (статті 174 ГК
України). Однак, оскільки господарський
договір (угода) є не єдиною підставою
виникнення відповідного зобов'язання,
то сама лише відсутність між сторонами
спірних правовідносин такого договору
(угоди) або не зазначення в останньому
умов (пунктів) щодо відповідальності за
порушення грошового зобов'язання не
перешкоджає застосуванню даної
відповідальності, але тільки у разі
якщо підстави такого застосування і
розмір відповідальності передбачено
атами законодавства.

Слід також враховувати, що договір, в
тому числі в тій його частині, яка
стосується відповідальності за
невиконання грошових зобов'язань, може
бути укладено не лише шляхом складання
єдиного документа, підписаного
сторонами, а й шляхом обміну листами,
телеграмами, факсограмами,
телефонограмами та іншими документами,
якщо із зазначених документів
вбачається, що сторони погодили умови
стосовно такої відповідальності.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України визначено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк,
є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно статті 174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать

За приписами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 33 ГПК
України сторони зобов'язані вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку
щодо відмови у задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в
судовому засіданні 17.02.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Згідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на позивача
при відмові в позові.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Ровенькиантрацит", Луганська область,
м. Роженьки до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індустріал Сервіс",
м. Запоріжжя, с. Кремено відмовити.

Суддя
С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 21.02.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.