ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

13 лютого 2014 року
Справа № 913/3240/13

Провадження №4/913/3240/13

За позовом

Державного територіально - галузевого
об'єднання "Львівська залізниця", м.
Львів

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
"Луганськтепловоз", м. Луганськ

про стягнення 179 738 грн. 39 коп.

Суддя Старкова Г.М.

Секретар судового засідання: Колпакова
Г.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: Степаненко Т.О.,
довіреність № 863-3 від 02.01.2014

Суть спору: позивачем заявлено вимоги
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" на користь
Державного територіально - галузевого
об'єднання "Львівська залізниця"
завданих збитків у розмірі 548,59 грн.,
штрафу у розмірі 24332,46 грн., пені у
розмірі 154857,34 грн., а всього 179738 грн. 39
коп. (з урахуванням заяви №РП4-4/18 від
14.01.2014, поданої суду 16.01.2014).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на наступне.

Між Державним територіально -
галузевим об'єднанням «Львівська
залізниця» (далі - Покупець, позивач) та
Публічним акціонерним товариством
«Луганськтепловоз» (далі -
Постачальник, відповідач) 11.11.2010
укладено договір № Л/НРП-10808/НЮ на
закупівлю дизель-поїзда серії ДЕЛ02
(далі-Договір) з додатковими угодами до
нього №1 від 13.10.2011, №2 від 13.10.2011, №3 від
26.04.2012.

Позивач зазначає про здійснення ним
оплати за даний товар в повному обсязі
у розмірі 41853336,00 грн.

Відповідно до вищевказаного Договору,
дизель-поїзд серії ДЕЛ02 був
поставлений позивачу 29.12.2012, у
підтвердження цього факту позивач
посилається на акт прийому-передачі
від 29.12.2012.

У пункті 3.1 Договору постачальник
гарантує якість та надійність товару,
що постачається, на протязі терміну,
який передбачено технічними умовами та
стандартами на даний товар, протягом 24
місяців з моменту вводу товару в
експлуатацію не пізніше одного місяця
від дати відправки товару покупцю.

Проте, позивач повідомляє, що після
введення в експлуатацію дизель-поїзда
серії ДНЛ02, в період гарантійного
терміну його експлуатації мали місце
наступні факти.

Так, 01.02.2013, при пробігу дизель-поїздом
6006 км., позивачем було виявлено
руйнування підшипників регулювального
ролика клино-пасової передачі приводу
водяного насосу дизеля.

За вказаним фактом позивачем складено
акт-рекламацію №1 від 06.02.2013, який
підписано представником ПАТ
«Луганськтепловоз» Агібаловим В.М. без
зауважень, згідно якого причиною
поломки визнано заводський брак
підшипників.

Згідно п.17 акту-рекламації №1 від 06.02.2013,
виявлену несправність було усунуто в
умовах моторвагонного депо Коломия
силами ПАТ «Луганськтепловоз» за
рахунок заводу виробника («MTU»
Німеччина).

Позивач посилається на п. 8.7.
вищезазначеного Договору на закупівлю
дизель-поїзда, яким передбачено, що за
постачання товару неналежної якості
або виході з ладу під час гарантійного
періоду з вини Постачальника останній
сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від
вартості неякісно поставленого або
який вийшов з ладу під час гарантійного
періоду обладнання товару, при цьому
власними силами і засобами або
проводить ремонт який вийшов з ладу
вузлу чи обладнанню або замінює
неякісне обладнання чи вузол Товару
протягом 20 днів з моменту виявлення
дефектів.

На підставі вказаного пункту Договору
позивачем відповідачу нараховано
штраф за фактом виходу з ладу товару
під час гарантійного періоду в розмірі
606,47 грн.

Визначення вартості обладнання товару,
що вийшло з ладу під час гарантійного
періоду, позивач здійснює на підставі
листа Публічного акціонерного
товариства "Луганськтепловоз"
(відповідач) від 26.02.2013 вих. № 832-68, в
якому останнім вказано вартість цього
обладнання в розмірі 285.16 EUR. З
урахуванням офіційного курсу НБУ
станом на 26.02.2013, згідно з яким 1 EUR
коштувало 10,633887 грн., позивач вказує, що
вартість обладнання товару, яке вийшло
з ладу під час гарантійного періоду,
становить 3032,36 грн.

Також позивач зазначає, що 22.02.2013, при
пробігу дизель-поїздом 6478 км., виявлено
відсутність збудження генератора на
секції «А» та нестабільна робота
збудження генератора на секції «Б».

За вказаним фактом позивачем складено
акт-рекламацію № 2 від 04.03.2013, який
підписано представником ПАТ
«Луганськтепловоз» з особливою думкою,
згідно якого причиною поломки визнано
заводський брак підшипників.

Згідно п.17 акту-рекламації № 2 від
04.03.2013, несправність була усунена в
умовах моторвагонного депо Коломия
силами ПАТ «Луганськтепловоз» за
рахунок заводу виробника (ТОВ «НДІ
«Перетворювач» м. Запоріжжя).

З урахуванням листа ТОВ «НДІ
«Перетворювач» від 12.03.2013 вих. № 24, в
якому визначено вартість обладнання
товару, що вийшло з ладу під час
гарантійного періоду, в сумі 113796 грн. з
ПДВ, позивач нарахував відповідачу
штраф відповідно до пункту 8.7 Договору
в розмірі 22759,2 грн.

Крім цього позивач повідомляє, що
06.06.2013, при пробігу дизель-поїздом 43568
км., було виявлено обрив всіх болтів
кріплення тарілки гумово-кордової
муфти та її деформація.

За вказаним фактом позивачем складено
акт-рекламацію № 3 від 10.06.2013, в якому
причиною поломки визнано заводський
брак колісно- моторного блока.

Згідно п.17 акту-рекламації № 3 від
10.06.2013, несправність була усунена
силами ПАТ «Луганськтепловоз» за
рахунок заводу виробника (ДП завод
«Електроважмаш» м. Харків).

При визначенні вартості обладнання
товару, що вийшло з ладу під час
гарантійного періоду, позивач
посилається на лист ПАТ
«Луганськтепловоз» від 15.08.2013 вих.
№832175, в якому останнім вказано
вартість цього обладнання в розмірі
складає 4833,96 грн. Розмір штрафу,
нарахованого позивачем відповідно до
пункту 8.7 Договору, становить 966,79 грн.

Позивач повідомив, що за вказаними
фактами на адресу відповідача були
направлені претензії вих. № НЗ- 10/496 від
04.03.2013, вих. № НЗ- 10/619 від 14.03.2013,
№НЗТ-10/2302 від 16.08.2013 з вимогами сплатити
завдані збитки та штрафні санкції за
вихід з ладу товару під час
гарантійного періоду відповідно до
вказаного Договору. У відповідях на
вказані претензії відповідач
претензії не відхиляв, але оплату
зазначених в них сум не здійснив.

Також на підставі п.3.9 Договору, позивач
нарахував відповідачу пеню в сумі 154857,34
грн. За змістом вказаного пункту, при
виключенні з експлуатаційного парку
товару на термін, що перебільшує 20 днів
з моменту виклику постачальника, за
кожен день подальшого простою товару
постачальник сплачує покупцю пеню у
розмірі 0,01% від вартості товару.

Крім зазначеного, позивач пред'явив до
стягнення з відповідача вартість робіт
по викатці-підкатці колісно-моторного
блока, які були виконані працівниками
моторвагонного депо Коломия, в розмірі
548,59 грн. відповідно до калькуляції.

Отже, позивач звернувся з позовом до
суду про стягнення на свою користь
завданих збитків у розмірі 548,59 грн.,
штрафу на загальну суму 24332,46 грн. та
пені у розмірі 154857,34 грн., а всього
просить стягнути з відповідача 179 738
грн. 39 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, п.1
ст. 193 ГК України, ст. 1, 12 Господарського
процесуального кодексу України та
умовами договору №Л/НРП-10808/НЮ на
закупівлю дизель-поїзда серії ДЕЛ 02.

Представник відповідача 19.12.2013 подав
суду відзив на позовну заяву №863-1820 від
17.12.2013, в якому вказав, що вона є
необґрунтованою, поданою з порушенням
норм процесуального права, при цьому,
позивачем не аргументовано, з яких
підстав заявлено позовні вимоги про
стягнення збитків, не надано належних
та допустимих доказів завдання
відповідачем збитків своїми діями, а
розрахунок ціни позову є
необґрунтованим. Отже, відповідач
вважає, що позивачем не надано
документального підтвердження та
обґрунтування суми нарахованих
збитків, розрахунок зроблено з
порушенням умов договору та
встановлених законодавством строків
для звернення до суду, тому просить суд
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі за необґрунтованістю.

Представником позивача подано суду
заяву №РП4-4/18 від 14.01.2014 на виконання
вимог ухвали суду, в порядку ст. 22 ГПК
України, в якій позивач просить
стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Луганськтепловоз" на
користь Державного територіально -
галузевого об'єднання "Львівська
залізниця" завдані збитки у розмірі 548,59
грн., штраф у розмірі 24332,46 грн., пеню у
розмірі 154857,34 грн., а разом 179 738 грн. 39
коп. Дана заява судом розглянута та
задоволена.

Отже, позовними вимогами у справі слід
вважати вимоги про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" на користь
Державного територіально - галузевого
об'єднання "Львівська залізниця"
завданих збитків у розмірі 548,59 грн.,
штрафу у розмірі 24332,46 грн., пені у
розмірі 154857,34 грн., а всього 179 738 грн. 39
коп.

Представник відповідача 16.01.2014 подав
суду пояснення у справі №863-824-6 від
14.01.2014 з документальним та нормативним
підтвердженням доводів, викладених у
відзиві на позовну заяву, в якому
просить суд відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі за
необґрунтованістю. Також відповідач
вказує на пропуск строку позовної
давності для вимог про стягнення суми
штрафу та не погоджується з сумою та
періодом нарахування позивачем пені.

Свої заперечення відповідач
обґрунтовує ст. 614 Цивільного кодексу
України та з цього приводу зазначає, що
дефект підшипників регульованого
ролика клино-пасової передачі приводу
водяного насосу дизеля був усунений
ПАТ «Луганськтепловоз» впродовж
встановленого договором 20-денного
терміну, а саме 19.02.2013, що засвідчується
актом виконаних робіт від 19.02.2013.

Таким чином, відповідач вважає, що ним
належно виконано умови договору, а вина
ПАТ «Луганськтепловоз» відсутня,
оскільки вихід з ладу підшипників
відбувся з вини компанії виробника - MTU
Friedrichshafen Gmbh» Німеччина, а тому підстави
для нарахування штрафу у позивача
відсутні.

Щодо розрахунку суми штрафу по першому
факту виходу з ладу обладнання, то
відповідач вважає його таким, що
зроблений невірно, посилаючись на
безпідставність взяття позивачем при
здійсненні розрахунку штрафу
офіційного курсу НБУ євро станом на
26.02.2013.

Стосовно другого факту, а саме,
несправність генераторів через
заводський брак драйвера однофазного
інвертора перетворювача власних
потреб та блока управління ЕАВГ 687276001,
виробництво ТОВ «НДІ «Перетворювач», м.
Запоріжжя, відповідач також зазначає
про належне виконання ним умов
договору та відсутність вини, оскільки
вихід з ладу підшипників відбувся з
вини компанії виробника - ТОВ
«Науково-дослідницький інститут
«Перетворювач», тому відповідач,
відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України вважає, що підстави для
нарахування штрафу в даному випадку у
позивача відсутні.

Що стосується третього випадку, а саме,
виявлення несправності першого
тягового асинхронного двигуна на
моторному вагоні «А», виробництво ДП
Завод «Електроважмаш», то відповідач
також зазначає про відсутність його
вини в розумінні ст. 611 ЦК України та
відсутність підстав для відшкодування
позивачу завданих збитків.

В обґрунтування доводів щодо пропуску
строку для звернення з вимогами про
стягнення штрафу, відповідач
посилається на приписи ст. 265, ч. 8 ст. 269
Господарського кодексу України, ч.4 ст.
258, 712 ЦК України та стверджує, що позови,
які випливають з поставки товарів
неналежної якості, можуть бути
пред'явлені протягом шести місяців з
дня встановлення покупцем у належному
порядку недоліків поставлених йому
товарів.

Виходячи з зазначених норм, відповідач
вважає, що позивачем пропущено
шестимісячний строк для звернення з
вимогами про стягнення штрафу в сумі
606,47 грн. та 22759 грн. 20 коп. за першим та
другим фактами виявлення недоліків в
обладнанні.

Стосовно вимоги позивача про стягнення
збитків, які виражаються у вартості
викатки - підкатки колісно-моторного
блоку дизель-поїзду та складають 548,59
грн., відповідач посилається на ст. ст.
22, 623, ЦК України, ч. 2 ст. 224 , ч. 1 статті 225
ГК України та наполягає на тому, що між
понесеними позивачем додатковими
витратами (збитками) 548,59 грн. та
протиправною поведінкою відповідача
відсутній причинно-наслідковий
зв'язок, а у зв'язку з цим відсутній
склад цивільного правопорушення та
підстави для застосування до
відповідача відповідальності у
вигляді відшкодування збитків.

Крім того, щодо позовних вимог про
одночасне стягнення на користь ДТГО
«Львівська залізниця» штрафу, пені та
збитків, відповідач посилається на
правову позицію Вищого господарського
суду України, висловлену у пункті 44
листа №01-8/211, та зазначає, що у
господарських відносинах слід
застосовувати спеціальну норму ч. 1 ст.
232 ГПК України, відповідно до якої
збитки відшкодовуються в частині, не
покритої штрафними санкціями (залікова
неустойка). А тому вимогу про стягнення
поряд зі штрафом і пенею збитків
відповідач вважає необгрунтованою.

До того ж, відповідач посилається на ст.
230 Господарського кодексу України та
вважає, що штраф та пеня є різновидом
неустойки, а тому одночасно
покладатися не можуть.

Відповідач вказує, що акт - рекламація
№ 3 складено без участі представника
ПАТ «Луганськтепловоз» в порушення п.
3.8 Договору. При цьому, у акті зазначено,
що повідомлення про виклик
представника заводу відправлено
листом від 07.06.2013 за номером 384. Однак,
позивачем не надано жодного
підтвердження відправлення
зазначеного листа-виклику, не доведено
факт отримання відповідачем
зазначеного виклику саме тієї дати та
отримання його взагалі, не надано
будь-якої відповіді ПАТ
«Луганськтепловоз» на зазначений
виклик.

У зв'язку з чим, початок періоду простою
дизель-поїзду та, відповідно, початок
перебігу строку нарахування пені з 07
червня 2013 року відповідач вважає
необгрунтованим.

Оскільки позивачем не надано жодного
належного та допустимого доказу
порушення ПАТ «Луганськтепловоз»
20-денного терміну для проведення
ремонтних робіт обладнання, що вийшло з
ладу, відповідач вважає недоцільною та
необгрунтованою вимогу ДТГО
«Львівська залізниця» в частині
стягнення пені, передбаченої умовами п.
3.9 Договору.

Представник позивача 30.01.2014 за
супровідним листом №РП4-4/76 від 27.01.2014
подав суду пояснення до позовної заяви
№РП4-4/72 від 27.01.2014, в яких відхилив
доводи відповідача та вказав, що вони
не відповідають обставинам справи та
вимогам чинного законодавства з
наступних підстав.

Так, позивач стверджує, що позовну
заяву було подано в межах строку
позовної давності, встановленої
законом, зокрема, п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України.

Штраф в сумі 22759,2 грн. за
актом-рекламації № 2 від 04.03.2013 було
нараховано відповідно до п.8.7 Договору
та на підставі листа ТОВ «НДІ
«Перетворювач» від 06.03.2013 №24.

Також позивач зазначає, що відповідачу
було відомо про факт виходу з ладу
колісно-моторного блока
(акт-рекламація № 3 від 10.06.2013), що
підтверджується актом первинного
огляду дизель-поїзда від 06.06.2013, який
підписаний представником ПАТ
«Луганськтепловоз».

Крім того, у відповідь на повідомлення
про виклик представника ПАТ
«Луганськтепловоз» від 07.06.2013 № 384,
відповідачем направлено лист від 10.06.2013
№ 832-142 з проханням здійснити демонтаж
та надати технічну допомогу в погрузці
колісно-моторного блоку на
автотранспорт для доставки вийшовшого
з ладу колісно-моторного блоку на ПАТ
«Луганськтепловоз», чим позивач
підтверджує факт належного
повідомлення відповідача про вихід з
ладу дизель-поїзда. Дане прохання було
виконане і колісно-моторний блок
відправлений відповідачу, що
підтверджується актом від 11.06.2013, який
підписаний представником ВП
«Моторвагонне депо Коломия» ДТГО
«Львівська залізниця», представником
ПАТ «Луганськтепловоз» та водієм
автомобіля. У відповіді відповідача
від 23.09.2013 № 863-1619 на претензію
зазначено, що у червні 2013 року ремонт не
могло бути виконано через відсутність
у ПАТ «Луганськтепловоз» вузлів дизель
поїзду. А тому позивач зауважує, що
ствердження відповідача про те, що ДТГО
«Львівська залізниця» самостійно
здійснила демонтаж колісно-моторного
блоку, а також про те, що ПАТ
«Луганськтепловоз» не отримував
повідомлення про виклик представника
та не надавав на таке повідомлення
відповіді, не відповідає фактичним
обставинам справи.

Що стосується пені відповідно до п.3.9
Договору, то її розрахунок здійснено
позивачем на підставі звіту про
простій дизель-поїзда. за розрахунком
позивача, початок перебігу строку
виключення з експлуатаційного парку
дизель-поїзда ДЕЛ02 починається з
моменту виклику представника ПАТ
«Луганськтепловоз», а саме 07.06.2013, отже,
початок строку нарахування пені
починається з 28.06.2013 та закінчується
04.08.2013, що підтверджується актом від
05.08.2013 про введення дизель-поїзда в
експлуатацію, який підписаний
представником ВП «Моторвагонне депо
Коломия» ДТГО «Львівська залізниця» та
представником ПАТ «Луганськтепловоз».

Отже, позивач підтримав заявлені
позовні вимоги в сумі 179738 грн. 39 коп.

Представник відповідача 30.01.2014 подав
суду додаткові заперечення проти
позову №863-824-40 від 27.01.2014, в яких не
погоджується з позицією позивача щодо
стягнення 179 738 грн. 39 коп. та просить суд
у задоволенні позовних вимог відмовити
в повному обсязі за необґрунтованістю.
Також в даних додаткових запереченнях
відповідач вказав, що період простою
дизель-поїзда є з 01.07.2013 по 30.07.2013 та
надав контррозрахунок пені, який склав
125550 грн. 00 коп.

За заявою представника відповідача,
поданою у судовому засіданні 30.01.2014,
ухвалою суду від 30.01.2014 строк розгляду
справи №913/3240/13 продовжено на 15 днів до
17.02.2014 включно.

Розглянувши документи і
матеріали, додані до позовної заяви,
витребувані судом та надані
представником відповідача та позивача
докази на підтвердження своїх доводів,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Між Державним територіально -
галузевим об'єднанням «Львівська
залізниця» та Публічним акціонерним
товариством «Луганськтепловоз» 11.11.2010
укладено договір № Л/НРП-10808/НЮ на
закупівлю дизель-поїзда серії ДЕЛ 02. До
вказаного договору були укладені
додаткові угоди №1 від 13.10.2011, №2 від
13.10.2011, №3 від 26.04.2012.

Відповідно до п. 1.1 цього договору
постачальник (відповідач)
зобов'язується поставити і передати у
власність покупця дизель-поїзд серії
ДЕЛ 02 відповідно до специфікації, а
покупець зобов'язується прийняти цей
товар та своєчасно здійснити його
оплату відповідно до умов даного
договору.

На виконання умов вищевказаного
Договору, 29.12.2012 відповідачем було
поставлено позивачу дизель-поїзд серії
ДНЛ02, що підтверджується актом
прийому-передачі від 29.12.2012 (а.с. 32).

Позивач, в свою чергу, здійснив оплату
за даний товар в повному обсязі у
розмірі 41853336,00 грн., в порядку,
визначеному Договором.

У пункті 3.1 Договору постачальник
гарантує якість та надійність товару,
що постачається, на протязі терміну,
який передбачено технічними умовами та
стандартами на даний товар, - протягом 24
місяців з моменту вводу товару в
експлуатацію, але не пізніше одного
місяця від дати відправки товару
покупцю.

Матеріали справи свідчать про те, що
після введення в експлуатацію
дизель-поїзда серії ДНЛ02, в період
гарантійного терміну його
експлуатації мале місце наступні
факти.

Так, 01.02.2013, при пробігу дизель-поїздом
6006 км., позивачем було виявлено
руйнування підшипників регулювального
ролика клино-пасової передачі приводу
водяного насосу дизеля.

За казаним фактом позивачем складено
акт-рекламацію №1 від 06.02.2013 (а.с. 39-40),
який було підписано представниками
відокремленого підрозділу позивача
«моторвагонне депо Коломия» та ПАТ
«Луганськтепловоз» без зауважень,
згідно якого причиною поломки визнано
заводський брак підшипників.

Згідно п.17 акту-рекламації № 1 від
06.02.2013, виявлену несправність було
усунуто в умовах моторвагонного депо
Коломия силами ПАТ «Луганськтепловоз»
за рахунок заводу виробника («MTU»
Німеччина).

Також матеріалами справи підтверджено,
що 22.02.2013, при пробігу дизель-поїздом 6478
км., виявлено відсутність збудження
генератора на секції «А» та
нестабільна робота збудження
генератора на секції «Б».

За вказаним фактом позивачем складено
акт-рекламацію № 2 від 04.03.2013 (а.с. 41-42),
який також було підписано
представниками відокремленого
підрозділу позивача «Моторвагонне
депо Коломия» та ПАТ
«Луганськтепловоз» з особливою думкою,
згідно якого причиною поломки був
заводський брак підшипників.

Згідно п.17 акту-рекламації № 2 від
04.03.2013, несправність була усунена в
умовах моторвагонного депо Коломия
силами ПАТ «Луганськтепловоз» за
рахунок заводу виробника (ТОВ «НДІ
«Перетворювач» м. Запоріжжя).

Крім цього, 06.06.2013, при пробігу
дизель-поїздом 43568 км., було виявлено
обрив всіх болтів кріплення тарілки
гумово-кордової муфти та її деформація.

За вказаним фактом позивачем складено
акт-рекламацію № 3 від 10.06.2013 (а.с. 44-45),
згідно якого причиною поломки визнано
заводський брак колісно- моторного
блока. Зазначений акт-рекламація
підписаний представниками
відокремленого підрозділу позивача
«Моторвагонне депо Коломия», підпис
повноваженої особи ПАТ
«Луганськтепловоз» на цьому акті
відсутній.

Згідно п.17 акту-рекламації № 3 від
10.06.2013, несправність була усунена
силами ПАТ «Луганськтепловоз» за
рахунок заводу виробника (ДП завод
«Електроважмаш» м.Харків).

Проаналізувавши матеріали справи,
вислухав доводи представників сторін,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та таким, що підлягають
до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України однією з основних засад
здійснення судочинства є законність.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

За приписами статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 8.7 укладеного між сторонами
Договору на закупівлю дизель-поїзда
передбачено, що за постачання товару
неналежної якості або виході з ладу під
час гарантійного періоду з вини
постачальника останній сплачує
покупцю штраф у розмірі 20% від вартості
неякісно поставленого або який вийшов
з ладу під час гарантійного періоду
обладнання товару, при цьому власними
силами і засобами або проводить ремонт
який вийшов з ладу вузлу чи обладнанню
або замінює неякісне обладнання чи
вузол Товару протягом 20 днів з моменту
виявлення дефектів.

При визначенні вартості обладнання
товару, що вийшло з ладу під час
гарантійного періоду, позивач
посилається на лист Публічного
акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" від 26.02.2013 вих. № 832-68,
в якому вказано вартість цього
обладнання в розмірі 285.16 EUR, що у
гривневому еквіваленті, з урахуванням
офіційного курсу НБУ станом на 26.02.2013,
становить 3032,36 грн., на лист ТОВ «НДІ
«Перетворювач» від 12.03.2013 вих. № 24, в
якому визначено вартість обладнання
товару, що вийшло з ладу у другому
зазначеному випадку, в сумі 113796 грн. з
ПДВ, а також на лист ПАТ
«Луганськтепловоз» від 15.08.2013 вих. №
832175, в якому вказано вартість
обладнання, що вийшло з ладу у третьому
випадку, в розмірі 4833,96 грн.

За зазначеними вище фактами виходу з
ладу обладнання позивачем, на підставі
п. 8.7 Договору, нараховано відповідачу
штраф в сумах 22759,2 грн., 606,47 грн., 966,79 грн.
відповідно на загальну суму 24332,46 грн.

Суд вважає обґрунтованим розрахунок
суми штрафу та таким, що підтверджений
матеріалами справи, зокрема, наступним.

За умовами п. 2.1 Договору, укладеного
між сторонами у справі, якість товару,
що постачається, повинна відповідати
конструкторській, та технічній
документаціям постачальника,
технічному завданню, умовам покупця.
Якість товару має відповідати
технічному завданню, яке розробляє
покупець (позивач) на виготовлення
товару.

Відповідно до п. 2.5 Договору, при
виявленні невідповідності до якості
товару, виклик представника
постачальника (відповідача) для
складання двостороннього акту
обов'язковий.

Частиною 7 ст. 269 ГК України передбачено,
що у разі поставки товарів неналежної
якості покупець (одержувач) має право
стягнути з виготовлювача
(постачальника) штраф у розмірі,
передбаченому статтею 231 цього Кодексу,
якщо інший розмір не передбачено
законом або договором.

В даному випадку у п. 8.7 договору
сторони погодили розмір штрафу за
постачання товару неналежної якості
або виході з ладу під час гарантійного
періоду з вини постачальника в розмірі
20% від вартості неякісно поставленого
або який вийшов з ладу під час
гарантійного періоду обладнання
товару.

Так, за першим фактом руйнування
підшипників регулювального ролика
клино-пасової передачі приводу
водяного насосу дизеля складено
акт-рекламацію №1 від 06.02.2013 (а.с. 39-40).
Вказаний акт було підписано
представниками відокремленого
підрозділу позивача «Моторвагонне
депо Коломия» та ПАТ
«Луганськтепловоз» без зауважень, в
якому причиною поломки визнано
заводський брак підшипників. Згідно п.17
цього акту-рекламації, виявлену
несправність було усунуто в умовах
моторвагонного депо Коломия силами ПАТ
«Луганськтепловоз» за рахунок заводу
виробника («MTU» Німеччина).

За другим фактом виявлення відсутності
збудження генератора на секції «А» та
нестабільної роботи збудження
генератора на секції «Б» складено
акт-рекламацію № 2 від 04.03.2013 (а.с. 41-42),
який також було підписано
представниками відокремленого
підрозділу позивача «Моторвагонне
депо Коломия» та ПАТ
«Луганськтепловоз» з особливою думкою,
згідно якого причиною поломки
визначено заводський брак підшипників.
Виявлена несправність була усунена в
умовах моторвагонного депо Коломия
силами ПАТ «Луганськтепловоз» за
рахунок заводу виробника (ТОВ «НДІ
«Перетворювач» м. Запоріжжя).

Отже, наведене свідчить про належне
виконання позивачем умов п. 2.5 Договору
щодо обов'язкового складання
двостороннього акту (актів -
рекламацій) при виявленні
невідповідності до якості товару.

Що стосується третього випадку
виявлення обриву всіх болтів кріплення
тарілки гумово-кордової муфти та її
деформація, то з цього приводу слід
зауважити наступне.

В матеріалах справи міститься акт
первинного огляду дизель-поїзда від
06.06.2013 (а.с.138), який підписаний
представниками відокремленого
підрозділу позивача «Моторвагонне
депо Коломия» та ПАТ
«Луганськтепловоз».

Також в матеріалах справи міститься
лист - відповідь відповідача №832-142 від
10.06.2013 на лист моторвагонного депо
Коломия №384 від 07.06.2013 з проханням
позивача здійснити демонтаж та надати
технічну допомогу в погрузці
колісно-моторного блоку на
автотранспорт для доставки вийшовшого
з ладу колісно-моторного блоку на ПАТ
«Луганськтепловоз» з метою
встановлення причин виникнення
несправностей та проведення
ремонту(а.с.51, 139).

Даний лист підтверджує факт належного
повідомлення відповідача про вихід з
ладу дизель-поїзда, що мав місце 06.06.2013.

Колісно-моторний блок було відправлено
відповідачу, що підтверджується актом
від 11.06.2013 (а.с. 140), який підписано
представником ВП «Моторвагонне депо
Коломия» ДТГО «Львівська залізниця»,
представником ПАТ «Луганськтепловоз»
та водієм автомобіля.

За даним фактом позивачем на адресу
відповідача було направлено претензію
№НЗТ-10/2302 від 16.08.2013 з вимогою сплатити
на користь позивача збитки та штрафні
санкції в сумі 156372,72 грн. У відповіді на
вказану претензію від 23.09.2013 № 863-1619
відповідач зазначив, що у червні 2013
року ремонт не міг бути виконаний через
відсутність у ПАТ «Луганськтепловоз»
вузлів дизель поїзду.

Проаналізувавши вказані документи, суд
вважає, що твердження відповідача про
неотримання повідомлення про виклик
його представника, а також на
самостійне здійснення позивачем
демонтажу колісно-моторного блоку,
спростовується матеріалами справи та
поданими представником позивача
доказами.

Таким чином, позивачем було належним
чином повідомлено відповідача про
виявлення невідповідності якості
товару, зокрема, заводського браку
колісно-моторного блоку, що мало місце
06.06.2013, та правомірно нараховано штраф в
розмірі 966,79 грн. у відповідності до п.
8.7 Договору, однак, відповідно до
прохання відповідача, викладеного в
листі №832-142 від 10.06.2013, працівники
моторвагонного депо Коломия №384 від
07.06.2013 здійснили демонтаж та надали
технічну допомогу щодо повантажені
колісно-моторного блоку на
автотранспорт для доставки який вийшов
з ладу колісно-моторного блоку на ПАТ
«Луганськтепловоз» з метою
встановлення причин виникнення
несправностей та проведення ремонту.

Що стосується строку позовної давності
до вимог про стягнення штрафу,
нарахованого відповідно до пункту 8.7
Договору, то згідно п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Також в 3.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
визначено, що до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік. А при
стягненні сум збитків, заподіяних у
зв'язку зі сплатою неустойки (штрафу,
пені), застосуванню підлягає загальна
позовна давність.

Отже, суд вважає, що позивачем за даним
позовом позовні вимоги в частині
стягнення штрафу заявлені в межах
строку позовної давності.

З огляду на викладене, суд вважає
обґрунтовані позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача штрафу у
розмірі 24 332 грн. 46 коп.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення пені, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

У відповідності до положень статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума, або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини 1 статті 624 Цивільного
кодексу України, якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків.

Відповідно до п. 3.9 Договору, при
виключенні з експлуатаційного парку
товару на термін, що перебільшує 20 днів
з моменту виклику постачальника, за
кожен день подальшого простою товару
постачальник сплачує покупцю пеню у
розмірі 0.01% від вартості товару.

Розрахунок пені здійснено позивачем на
підставі звіту про простій
дизель-поїзда.

Початок перебігу строку виключення з
експлуатаційного парку дизель-поїзда
ДЕЛ02 позивачем визначено з моменту
виклику представника ПАТ
«Луганськтепловоз», а саме, 07.06.2013, а
закінчення строку - 04.08.2013, що
підтверджено актом про введення
дизель-поїзда в експлуатацію від 05.08.2013
(а.с. 53), який підписаний представниками
ВП «Моторвагонне депо Коломия» ДТГО
«Львівська залізниця» та ПАТ
«Луганськтепловоз».

Отже, позивачем визначено період для
нарахування пені згідно п.3.9 Договору
протягом 37 днів з 28.06.2013 по 03.08.2013
включно.

Суд вважає, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені підлягає
задоволенню повністю, у зв'язку з
наступним.

Позивачем до матеріалів справи надано
лист від 07.06.2013 №384, яким було викликано
представника відповідача за фактом
виявлення виходу з ладу обладнання
дизель-поїзду 06.06.2013, але
документальних підтверджень
відправлення на адресу відповідача та
отримання ним зазначеного виклику
суду не надано.

Однак, зі змісту листа відповідача від
10.06.2013 № 832-142, наданого суду позивачем,
вбачається, що відповідач отримав лист
- виклик позивача від 07.06.2013 №384 та
просить здійснити демонтаж та надати
технічну допомогу щодо повантажені
колісно-моторного блоку на
автотранспорт для доставки на ПАТ
«Луганськтепловоз» колісно-моторного
блоку, який вийшов з ладу (а.с. 139).

Доводи відповідача про неотримання ним
листа позивача від 07.06.2013 №384
спростовуються матеріалами справи.

До того ж, у наданих письмових
поясненнях по справі від 14.01.2014 №863-824-6
відповідач висловив припущення про
отримання ним листа позивача від 07.06.2013
№384 саме 07.06.2013 та визначив період
простою дизель-поїзду з 28.06.2013 по 30.07.2013.
При цьому відповідач посилається на
акт від 31.07.2013 (а.с. 128), складений
представниками ВП «Моторвагонне депо
Коломия» ДТГО «Львівська залізниця» та
ПАТ «Луганськтепловоз» про виконання
зазначених в акті робіт та вважає, що
напередодні цього дня нарахування пені
має бути зупинено.

Вищевказані доводи відповідача судом
до уваги не приймаються, оскільки у
вказаному акті від 31.07.2013 зазначено про
можливість експлуатації дизель -
поїзду ДЕЛ-02 №006 після усунення
виявлених зауважень. Тобто, за вказаним
актом вказаний дизель -поїзд в
експлуатацію введено не було.

З огляду на викладене, суд погоджується
з доводами позивача про повідомлення
відповідача про вихід з ладу
дизель-поїзда листом від 07.06.2013 №384, та
погоджується з періодом нарахування
пені в сумі 154857 грн. 34 коп. у період з
28.06.2013 по 03.08.2013 включно.

Отже, суд вважає, що вимога позивача
щодо стягнення з відповідача пені в
сумі 154857,34 грн. є правомірною,
підтверджена матеріалами справи, у
зв'язку з чим позовні вимоги в частині
стягнення пені слід задовольнити в
повному обсязі.

Доводи відповідача щодо незаконності
одночасного покладання штрафу та пені
судом до уваги не приймаються, оскільки
умовами Договору № Л/НРП-10808/НЮ від
11.11.2010 на закупівлю дизель-поїзда серії
ДЕЛ02, зокрема, п. п. 8.7 та 3.9 Договору,
передбачено сплату і штрафу і пені не
залежно одне від одного.

Крім викладеного, позивач пред'явив до
стягнення з відповідача вартість робіт
по викатці-підкатці колісно-моторного
блока, які були виконані працівниками
моторвагонного депо Коломия, в розмірі
548,59 грн.

З цього приводу, суд зазначає, що
відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до ст.224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень до
суті спору.

Згідно з вимогами ст.34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказами.

Суд, у відповідності до ст.43 ГПК
України, оцінив докази позивача, якими
він підтверджує факт спричинення йому
відповідачем на заявлену до стягнення
суму збитків у розмірі 548,59 грн., та
вважає позовні вимоги в цій частині
такими, що підлягають до задоволення в
повному обсязі з наступних підстав.

Так, позивач пред'явив до стягнення з
відповідача вартість робіт по
викатці-підкатці колісно-моторного
блока, які були виконані працівниками
моторвагонного депо Коломия, в розмірі
548,59 грн.

Факт понесення збитків
підтверджується калькуляцією вартості
викатки - підкатки колісно-моторного
блоку ДЕЛ-02 по моторвагонному депо
Коломия для сторонніх підприємств на
загальну суму 548,59 грн. (а.с. 58).

Матеріалами справи підтверджено, що
вказані витрати були понесені
позивачем внаслідок виходу з ладу
колісно-моторного блока, тому
підлягають відшкодуванню
відповідачем.

За фактами, викладеними вище, позивачем
на адресу відповідача було надіслано
претензії з вимогою сплати штраф
відповідно до п. 8.7 Договору, а саме:
претензія №713.10/619 від 14.03.2013 на суму
22759,20 грн. (а.с. 11-12), претензія №НЗ.10/496
від 04.03.2013 на суму 606,47 грн. (а.с. 30-31),
претензія №НЗТ-10/2302 від 16.08.2013 на суму
156372,72 грн. (а.с. 37-38).

В матеріалах справи містяться
відповіді відповідача на вказані
претензії, а саме, відповідь №863-140/р-1226
від 11.04.2013 на претензію №НЗ.10/496 від
04.03.2013 на суму 606,47 грн. (а.с.33-34),
відповідь №863-1237 від 22.04.2013 на претензію
№713.10/619 від 14.03.2013 на суму 22759,20 грн.
(а.с.37-38), відповідь №863-1619 від 23.09.2013 на
претензію №НЗТ-10/2302 від 16.08.2013 на суму
156372,72 грн. (а.с.46-47). У зазначених
відповідях відповідач не заперечує
проти пред'явлених позивачем вимог,
однак, оплату суми штрафу не провів.

Таким чином, суд визнає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, тому з
відповідача на користь позивача слід
стягнути збитки у розмірі 548,59 грн.,
штраф у розмірі 24332,46 грн., пеню у
розмірі 154857,34 грн., а всього 179 738 грн. 39
коп.

У судовому засіданні 10.02.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини
рішення.

Відповідно до ст.ст. 44,49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 3594 грн. 77 коп. покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Державного територіально -
галузевого об'єднання "Львівська
залізниця" до Публічного акціонерного
товариства "Луганськтепловоз" про
стягнення 179738 грн. 39 коп. задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
"Луганськтепловоз", м. Луганськ, вул.
Фрунзе, 107, на користь
Державного територіально - галузевого
об'єднання "Львівська залізниця", м.
Львів, вул. Гоголя, 1,
збитки у розмірі 548,59 грн., штраф у
розмірі 24332,46 грн., пеню у розмірі 154857,34
грн., витрати зі сплати судового збору у
сумі 3594 грн. 77 коп., видати на виконання
наказ позивачу після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Відповідно до ст. 92 Господарського
процесуального кодексу України
рішення може бути оскаржено до
апеляційної інстанції протягом
десятиденного строку.

Повне рішення складено і підписано -
18.02.2014.

Суддя
Г.М.Старкова