ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року Справа №
14/5005/7690/2012

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Пархоменко
Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А, Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання:
Губенко Ю.Е.

за участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2,
довіреність № 1357 від 28.08.13 р.;

від відповідача: головний спеціаліст
відділу претензійно-позовної роботи
управління правового забезпечення
департаменту корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради
Герасимчук С.С, довіреність № 4/10-624 від
16.12.13 р.;

від третьої особи - Товариства з
обмеженою відповідальністю "З
іноземними інвестиціями "К.А.С. ЛТД":
Анкудінов А.О.,представник, довіреність
№02 від 29.12.13р.

від третьої особи - Управління
держземагенства у м. Дніпропетровську
Тимошенко О.О., представник ,
довіреність №27/1 від 04.11.2013р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "З іноземними
інвестиціями "К.А.С. ЛТД" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 05.10.2012р. у справі №14/5005/7690/2012

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_8, м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "З іноземними
інвестиціями "К.А.С. ЛТД",

м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Управління
держземагенства у м. Дніпропетровську,
м.Дніпропетровськ.

про визнання незаконним і скасування
рішення Дніпропетровської міської
ради № 94/23 від 25.04.2012 року "Про зміну
цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у
користуванні у землекористувачів"

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року Фізична особа -
підприємниць ОСОБА_8 звернулась до
господарського суду з позовом до
Дніпропетровської міської ради в якому
просила суд визнати незаконним і
скасування рішення Дніпропетровської
міської ради № 94/23 від 25.04.2012 року "Про
зміну цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у
користуванні у землекористувачів".

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 05.10.2012р.
у справі 14/5005/7690/2012 позовні вимоги
задоволено, визнано незаконним та
скасовано рішення Дніпропетровської
міської ради № 94/23 від 25.04.2012 року "Про
зміну цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у
користуванні у землекористувачів".

Стягнуто з Дніпропетровської міської
ради на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_8 1 073,00 грн. - судового
збору.

Приймаючи рішення, господарський суд
виходив з тих обставин, що рішення
Дніпропетровської міської ради№ 94/23
від 25.04.2012 року "Про зміну цільового
призначення земельних ділянок, які
перебувають у користуванні у
землекористувачів", є похідним від вже
скасованих рішень Дніпропетровської
міської ради № 199/41 від 24.12.2008 року та №
88/17 від 30.11.2011 року , та дійшов висновку ,
що не може вважатись дійсним рішення
міської ради яке укладено на виконання
іншого незаконного рішення міської
ради, неправомірність, (незаконність)
якого встановлено судом.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
у грудні 2013 року третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "З іноземними
інвестиціями "К.А.С. ЛТД" звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від
05.10.12року по справі № 14/5005/7690/2012
скасувати та винести нове рішення яким
в задоволені позовної заяви відмовити.

В обґрунтування скарги ТОВ "З
іноземними інвестиціями "К.А.С. ЛТД"
посилається на ті обставини, що судом
при винесенні рішення було неповно
з'ясовано обставини,що мають істотне
значення для справи; не доведено
обставини, що мають значення для
справи, які місцевий господарський суд
визнав встановленими. Вважають, що при
винесенні рішення господарський суд не
послався на жодну норму матеріального
права , якою керувався при винесенні
оскаржуваного рішення. Вважають, що
рішення міської ради № 94ґ23 від 25.04.2012р.
прийнято з урахуванням рішень
відповідача №199/4 від 24.12.2008р. та № 88/17
від 30.11.2011р. , а не на їх виконання. На
момент при зняття відповідачем рішення
№ 94/23 від 25.04.2012р. рішення відповідача №
199/41 від 24.12.2008р. , №88|17 від 30.11.2011р. та
Договір оренди від 06.02.2009р. були
чинними. Також посилаються на
неналежне повідомлення судом апелянта
про день та час розгляду справи.

Колегією суддів апеляційного суду
у складі суддів головуючий судді
Пархоменко Н.В. (доповідач) суддів
:Коваль Л.А. ,Чередко А.Є. було
відновленно строк на подання
апеляційної скарги та призначено
скаргу до розгляду на 23.01.2014р. ( ухвала
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013 р.).

21.01.14 року від ФОП ОСОБА_8 надійшов
відзив на апеляційну скаргу (вх. № 384/14),
в якому позивач просить відмовити в
задоволені апеляційної скарги та
залишити рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 05.10.2012р.
у справі № 14/5005/7690/2012 без змін.
Заперечуючи проти апеляційної скарги
позивач посилається на рішення
прийняті судами з приводу визнання
недійсним та скасування рішень за
участі тих же самих сторін. Вважають, що
рішення Дніпропетровської міської
ради №88/17 від 30.11.2011р.є похідним від
рішення №199/41 від 24.12.2008р. тому суд
дійшов правомірного висновку про
незаконність і цього похідного
рішення. Вважають, що судом при
винесенні рішення були засновані норми
права , які були необхідні при
прийнятті рішення.

Ухвалою апеляційного суду від
23.01.2014р., було задоволено клопотання
представника Дніпропетровської
міської ради, залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
Управління держземагенства у м.
Дніпропетровську .

06.02.2014р. скаржник подав письмові
пояснення (вх..№ 842/14) в якому зазначає,
що рішення Дніпропетровської міської
ради від 24.12.2008р. №199/41 не було чинним на
момент вирішення спору по суті , а тому
вважають, що спір відсутній. Крім того,
посилаються на ті підстави, що на
момент вирішення спору у даній справі
у позивача не було прав на земельну
ділянку, оскільки договір оренди у
позивача припинив свою дію 19.06.2012р. про
що скаржнику стало відомо лише 09.12.2013р.
Зазначають, що обставини викладені у
цій заяві мали місце під час вирішення
спору у даній справі судом першої
інстанції, однак не були відомі
скаржнику і він дізнався про їх
наявність лише 24.01.2014р.під час
ознайомлення представника з
матеріалами даної справи.

Дніпропетровська міська рада
06.02.2014р. надала клопотання (вх. № 59639) в
якому просить припинити провадження у
справі відповідно до пункту 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки, на їх думку позов
подано позивачем , який не є учасником
корпоративних відносин та справа має
публічно-правовий характер.

18.02.2014р. Дніпропетровська міська
рада надала пояснення на апеляційну
скаргу , в яких заперечує проти скарги,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, вважають, що провадження
справі підлягає припиненню відповідно
до пункту 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, з тих
підстав, що були висловлені у
клопотанні про припинення провадження
у справі.

18.02.2014р. третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Управління
держземагенства у м. Дніпропетровську
надали відзив на апеляційну скаргу (вх.
№ 1139/14 ) в якому зазначають, що договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,0022га, що знаходиться в АДРЕСА_1,
укладений між позивачем ОСОБА_8 та
Дніпропетровською міською радою
19.06.2002р. діяв до 19.06.2012р.

Судове засідання відкладалось з
23.01.2014р. на 06.02.2014р. в засіданні
оголошувалась перерва з 06.02.2014р. до
18.02.2014р.

В судових засіданнях представники
сторін надали пояснення, представник
відповідача- Дніпропетровської
міської ради , представники третіх
осіб: Товариства з обмеженою
відповідальністю "З іноземними
інвестиціями "К.А.С. ЛТД" та Управління
держземагенства у м. Дніпропетровську
підтримали апеляційну скаргу , просили
рішення суду скасувати.

Представник позивача заперечила
проти скарги, просила рішення суду
залишити без змін.

В судовому засіданні 18.02.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
ФОП ОСОБА_8 є власником гаражу АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвом на право
власності на гараж АДРЕСА_1, виданим
25.05.2000 р., зареєстрованим за реєстровим
№1417-562 в реєстровій книзі № Г-41, видано
на підставі рішення виконавчого
комітету Кіровської районної ради
міста Дніпропетровська № 61 від 21.01.2000
року.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради № 440/2 від 19.06.2002 року було
затверджено матеріали
земельно-кадастрової інвентаризації
та передано позивачу земельну ділянку
площею 0,0022 га в оренду строком на 10
років для обслуговування гаража по
його фактичному розміщенню за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язано останню
протягом 30 днів з моменту прийняття
цього рішення укласти з
Дніпропетровською міською радою в
установленому порядку договір оренди
земельної ділянки.

На виконання рішення
Дніпропетровської міської ради № 440/2
від 19.06.2002 року між Дніпропетровською
міською радою та ФОП ОСОБА_8 21.07.2002 року
було укладено договір оренди земельної
ділянки площею 0,0022 га, що знаходиться
в АДРЕСА_1, договір посвідчений 21.07.2002
року ОСОБА_9, приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу, реєстровий № 1491,
зареєстрований Дніпропетровським
міським управлінням земельних
ресурсів 22.07.2002 року за № 1966 . За умовами
договору земельна ділянка передана в
оренду до 19.06.2012р.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради № 30/17 від 25.05.2007 року ТОВ "З ІІ "К.А.С.
ЛТД" було погоджено місце розташування
багатофункціонального комплексу по
АДРЕСА_1, а також затверджено
містобудівне обґрунтування
розташування багатофункціонального
комплексу з апартаментами та
вбудованими приміщеннями консульства
держави Азербайджан.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради № 100/39 від 26.11.2008 року ТОВ "З ІІ
"К.А.С. ЛТД" було надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва 1 черги
багатофункціонального комплексу на
території по АДРЕСА_1 строком на 1 рік з
дати прийняття цього рішення згідно зі
схемою, що додається.

Відповідно до окремих умов, визначених
у висновку щодо місця розташування
об'єкта Дніпропетровського міського
управління земельних ресурсів, від
05.06.2007 року та додатку до висновку щодо
місця розташування об'єкта від 18.10.2007
року, на підставі якого було винесене
рішення Дніпропетровської міської
ради № 100/39 від 26.11.2008 року, на ТОВ "З ІІ
"К.А.С. ЛТД" було покладено обов'язок до
погодження місця розташування об'єкта
у встановленому порядку отримати згоду
позивача на вилучення земельної
ділянки (кадастровий номер
:06:084:0013).

Рішенням Дніпропетровської міської
ради № 199/41 від 24.12.2008 року було
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку, вилучено земельну ділянку
площею 0,4625 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, у ТОВ "УКРСТАР" ЛТД,
передано вказану земельну ділянку в
оренду строком на 15 (п'ятнадцять) років
ТОВ "З ІІ "К.А.С. ЛТД" по фактичному
розміщенню адміністративної будівлі
та господарчих споруд по АДРЕСА_1.

06.02.2009 року на виконання рішення
Дніпропетровської міської ради № 199/41
від 24.12.2008 року між останнім та ТОВ "З ІІ
"К.А.С. ЛТД" було укладено договір оренди
землі, посвідчений 06.02.2009 р. ОСОБА_10,
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу,
реєстровий номер 452, зареєстрований в
Державному реєстрі земель 09.02.2009 року
за № 48.

Відповідно до п. 1.1. договору оренди
землі від 06.02.2009 року Дніпропетровська
міська рада, як орендодавець передає, а
ТОВ "З ІІ "К.А.С. ЛТД", як орендар, приймає
в строкове платне користування
земельну ділянку, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 і зареєстрована в
Державному реєстрі земель за
кадастровим номером :06:084:0002.
Згідно п. 3.1 договору оренди землі від
06.02.2009 року договір укладено на
п'ятнадцять років.

30.11.2011 року рішенням Дніпропетровської
міської ради № 88/17 ТОВ "З ІІ "К.А.С. ЛТД"
було надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки зі зміною її
цільового призначення для будівництва
багатофункціонального комплексу з
апартаментами і вбудованими
приміщеннями консульства держави
Азербайджан по АДРЕСА_1.

Вищенаведені факти встановлені
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.07.2012р.
по справі № 39/5005/4524/2012 і відповідно до
ч.2 ст.35 Господарського процесуального
кодексу України не повинні доводитися
знову при вирішенні спору у справі №
14/5005/7690/2012 в якій беруть участь ті самі
сторони.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.07.2012 р.
по справі № 39/5005/4524/2012 позовні вимоги
Позивача були задоволені, рішення
Дніпропетровської міської ради № 199/41
від 24.12.2008 року та № 88/17 від 30.11.2011 року
були визнані незаконними та скасовані,
договір оренди землі, укладений 06.02.2009
р., посвідчений 06.02.2009 року ОСОБА_10,
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу,
реєстровий номер 452, зареєстрований в
Державному реєстрі земель 09.02.2009 р. за
№ 48, - визнаний недійсним.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.07.2012
року по справі № 39/5005/4524/2012 залишено в
силі постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
09.08.2012 року та постановою Вищого
господарського суду України від 27.11.2012
року.

Суди у справі № 39/5005/4524/2012 дійшли до
висновку що технічна документація
щодо надання земельної ділянки в
оренду ТОВ з іноземними інвестиціями
"К.А.С. ЛТД" була розроблена без
отримання згоди суміжного
землекористувача - ОСОБА_8, отже,
рішення Дніпропетровської міської
ради "Про передачу ТОВ "З ІІ "К.А.С. ЛТД",
, земельної ділянки по
АДРЕСА_1 в оренду по фактичному
розміщенню адміністративної будівлі
та господарчих споруд" від 24.12.2008 р. №
199/41 прийняте з порушенням норм ст. 56
Закону України "Про землеустрій" та
ст.198 Земельного кодексу України.

25.04.2012 року було винесено рішення
Дніпропетровської міської ради № 94/23
"Про зміну цільового призначення
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні землекористувачів", яким
було затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
розроблений КП "Центр містобудування,
архітектури, землеустрою та кадастру",
змінено цільове призначення земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, площею 0,4625 га,
кадастровий номер :06:084:0002,
визначивши його як "земельна ділянка
для будівництва та обслуговування
багатофункціонального комплексу з
апартаментами і вбудованими
приміщеннями консульства держави
Азербайджан", спірну земельну ділянку
віднесено до земель житлової та
громадської забудови, тощо.

Рішення №94/23 від 25.04.2012р. винесеного на
виконання рішення №88/17 від 30.11.2011р.,
договору оренди земельної ділянки від
09.02.2009р. № 39/5005/4524/2012 що про що зазначено
у преамбулі зазначеного рішення.

Оскаржуване позивачем рішення
Дніпропетровської міської ради №94/23
від 25.04.2012р. приймалось саме на підставі
вже скасованих в межах справи
№39/5005/4524/2012р. тобто є похідним від
визнаних недійсними та скасованих
рішень.

Не можна вважати дійсним рішення
міської ради яке укладено на виконання
іншого незаконного рішення міської
ради, неправомірність, (незаконність)
якого встановлено судом.

Виходячи зі змісту ст. 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю, у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні в
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частиною 1 статті 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Відповідно до статті13 Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Приписами статті 12 Земельного кодексу
України встановлено, що до повноважень
міських рад у галузі земельних
відносин на території міст, зокрема,
належить розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно пунктом 34 статті 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" питання регулювання земельних
відносин вирішується на пленарному
засідання ради -сесії.

Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону
України "Про місцеве
самоврядування"акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

У зв'язку з тим, що визнані незаконними
і скасовані рішення Дніпропетровської
міської ради від 24.12.2008р. №199/41 "Про
передачу ТОВ "З ІІ "К.А.С. ЛТД", , земельної ділянки по АДРЕСА_1 в
оренду по фактичному розміщенню
адміністративної будівлі та
господарчих споруд"; договір оренди
землі, укладений 06.02.2009р. між
Дніпропетровською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "3 іноземними
iнвестицiями "К.А.С. ЛТД"; рішення
Дніпропетровської міської ради від
30.11.2011р. №88/17 "Про надання дозволу ТОВ "З
ІІ "К.А.С. ЛТД", , на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки зі зміною
її цільового призначення для
будівництва багатофункціонального
комплексу з апартаментами і
вбудованими приміщеннями консульства
держави Азербайджан по АДРЕСА_1"
господарський суд приходить до
висновку, що і похідне від нього
рішення Дніпропетровської міської
ради № 94/23 від 25.04.2012р."Про зміну
цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у
користуванні землекористувачів", є
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню.

Стосовно заявлених Дніпропетровською
міською радою клопотань про зупинення
провадження у справі у зв'язку з тим , що
на думку відповідача позов подано
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності, а право
власності на об'єкт нерухомості та
договір оренди земельної ділянки від
21.07.2002 р., укладений з позивачем, як з
фізичною особою, а не як з фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності; та спір підлягає розгляду в
порядку адміністративного, а не
господарського судочинства.

Апеляційний суд вважає, що клопотання
про припинення провадження у справі,
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 52 Цивільного кодексу
України фізична особа - підприємець
відповідає за зобов'язаннями,
пов'язаними з підприємницькою
діяльністю, усім своїм майном, крім
майна, на яке згідно із законом не може
бути звернено стягнення.

Здійснюючи свою підприємницьку
діяльність, позивач може
використовувати все належне йому на
праві власності майно, що є особливістю
правового статусу фізичних осіб
-суб'єктів підприємницької діяльності.
Саме тому при вчиненні порушень норм
чинного законодавства фізичною особою
- суб'єктом підприємницької діяльності,
звернення стягнення може бути
здійснено зацікавленою особою щодо
всього майна фізичної особи-підприємця
незалежно від того, чи набуте це майно
при здійсненні підприємницької
діяльності і використовується у ній, чи
призначене для задоволення особистих
та побутових потреб.

Відповідно, незалежно від того в
статусі фізичної особи чи фізичної
особи - підприємця позивачем були
набуті права та обов'язки стосовно
об'єкта нерухомості, що знаходиться на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки, на якій
розташований зазначений об'єкт
нерухомості, позивач має право вчиняти
дії щодо останнього та може
користуватися вказаними правами та
відповідати за обов'язками і як фізична
особа, і як суб'єкт підприємницької
діяльності.

Стосовно підсудності справи суд
зазначає наступне:

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин"(п.п. 1.2., 1.3.),
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004 р. № 7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ"(п.п. 2, 7), інформаційних листів
"Про практику застосування у вирішенні
спорів деяких норм чинного
законодавства (за матеріалами справ,
розглянутих Верховним Судом
України)"від 20.11.2008р. № 01-8/685 та "Про
деякі питання практики застосування у
вирішенні спорів окремих норм
процесуального-права (за матеріалами
справ, розглянутих Верховним Судом
України)" від 21.01.2009р. № 01-08/33 Вищий
господарський суд України та Верховний
Суд України прийшли до одностайного
висновку про те, що господарським судам
підвідомчі лише справи у спорах, що
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, тобто з
відносин, врегульованих нормами
цивільного або господарського права і
пов'язаних із здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності.

Реалізуючі відповідні повноваження,
державні органи або органи місцевого
самоврядування вступають з юридичними
та фізичними особами у цивільні та
господарські правовідносини. Отже, у
таких відносинах держава або
територіальні громади є рівними
учасниками земельних відносин з іншими
юридичними та фізичними особами, у тому
числі з суб'єктами підприємницької
діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю
державних органів та органів місцевого
самоврядування, що виникають з
правовідносин, у яких державні органи
та органи місцевого самоврядування
реалізують повноваження власника
землі, а також в інших спорах, які
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, за
відповідності складу сторін спору
статті 1 Господарського процесуального
кодексу України підвідомчі
господарським судам.

У порядку господарського судочинства
вирішенню підлягають такі категорії
спорів, засновані на положеннях статті
319 Цивільного кодексу України, глав 27, 29,
33, 34 Цивільного кодексу України та
глави 15 Господарського кодексу
України, розділів III - V ЗК України:

- щодо набуття, здійснення та
припинення прав юридичних осіб,
фізичних осіб - підприємців,
територіальних громад та держави на
земельні ділянки (крім спорів,
передбачених частиною першою статті 16
Закону України "Про відчуження
земельних ділянок, інших об'єктів
нерухомого майна, що на них розміщені,
які перебувають у приватній власності,
для суспільних потреб чи з мотивів
суспільної необхідності").

- що виникають з укладення, зміни,
розірвання, виконання договору оренди
земельних ділянок, інших договорів
користування земельними ділянками, в
тому числі спори про стягнення
заборгованості з орендної плати за
договорами на користування земельною
ділянкою.

Отже, апеляційний суд приходить до
висновку, що у зв'язку з тим, що позивач
оскаржує рішення органу місцевого
самоврядування, які випливають з
цивільно-правових відносин останнього
щодо реалізації Відповідачем своїх
прав як власника земельної ділянки,
даний спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного судочинства
згідно норм КАС України, а підлягає
розгляду згідно норм Господарського
процесуального кодексу України як
такий, що не має публічно-правового
характеру.

Крім того, суд відхиляє доводи
скаржника, про його неналежне
повідомлення судом першої інстанції
про наявність судового спору.

За приписами постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду України №18 від 26
грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" пункту 3.9
розпочинаючи судовий розгляд, суддя
має встановити, чи повідомлені про час
і місце цього розгляду особи, які
беруть участь у справі, але не з'явилися
у засідання, розгляд справи за
відсутності будь-якої із сторін, не
повідомленої належним чином про час і
місце засідання суду, є безумовною
підставою для скасування рішення
місцевого або постанови апеляційного
господарського суду (пункт 2 частини
другої статті 104 Господарського
процесуального кодексу ).

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального
кодексу. У разі присутності сторони або
іншого учасника судового процесу в
судовому засіданні протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання )
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Так, у позовній заяві зазначена адреса
скаржника Товариства з обмеженою
відповідальністю "З іноземними
інвестиціями "К.А.С. ЛТД", АДРЕСА_1 , позовна заява, ухвали суду
направлені відповідачу за вказаною
адресою. Матеріали справи містять
поштові конверти, які були повернені
поштою без вручення з позначками
"фірма вибула", "немає будинку".

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, долученим
до скарги, місцезнаходження Товариства
з обмеженою відповідальністю "З
іноземними інвестиціями "К.А.С. ЛТД" ,
АДРЕСА_1 , , тобто та саме
адреса за якою суд першої інстанції
направив ухвали, отже скаржник
належним чином був повідомлений про
день та час розгляду справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
не вбачає підстав для скасування чи
зміни рішення суду відповідно до
статті 104 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Дніпропетровської області без
змін.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
скаржника.

Керуючись статтями 44-49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ
:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "З
іноземними інвестиціями "К.А.С. ЛТД" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 05.10.2012р.
у справі №14/5005/7690/2012 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 05.10.2012р.
у справі №14/5005/7690/2012 без змін.

Постанова складена повністю

24.02.2014р.

Головуючий суддя
Н.В. Пархоменко

Суддя
Л.А. Коваль

Суддя
А.Є. Чередко