ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.02.14р. Справа № 904/130/14

За позовом Приватного підприємства
"Альянс - Агро", м. Дніпропетровськ

до Відкритого акціонерного товариства
"Сумський хлібокомбінат", м.
Дніпропетровськ

про зобов'язання передати у строкове,
оплатне користування майно

Суддя Первушин Ю.Ю.

Секретар судового засідання - помічник
судді Рустамова З.Р.

Представники:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Альянс - Агро"
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Відкритого акціонерного
товариства "Сумський хлібокомбінат"
про зобов'язання передати у строкове,
оплатне користування (оренду) шляхом
укладання відповідного договору
оренди майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що п.
3.1 попереднього Договору передбачено,
що Відповідач зобов'язаний був надати
на погодження Позивачу проект договору
оренди, однак до теперішнього часу
Відповідачем не виконані умови п. 3.1
договору.

Ухвалою господарського суду від 10.01.2014
року порушено провадження у справі
№ 904/130/14 та призначено справу до
розгляду у судовому засіданні на 27.01.2014
року.

У судове засідання 27.01.2014 року
представник Позивача не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.
Клопотання про відкладення розгляду
справи до суду не надіслав.

27.01.2014 року до канцелярії
господарського суду від представника
відповідача надійшли письмові
пояснення по справі (а. с. 59-60) в яких
останній стверджує, що Договір на якому
ґрунтується позов не встановлює
обов'язку передачі майна в оренду.
Предметом попереднього договору є
укладання в майбутньому договору,
тобто попереднім договором може бути
передбачено не саме цивільно - правове
зобов'язання, а лише укладання договору
в майбутньому. Тому попередній договір
за соєю правовою природою не може
встановлювати обов'язок з передачі
майна в користування, і не може бути
підставою для задоволення позову.

Ухвалою господарського суду від 27.01.2014
року розгляд справи відкладено на
17.02.2014 року.

17.02.2014 року в судове засідання
повноважний представник позивача не
з'явився, витребувані документи до суду
не надав. Жодних пояснень щодо причини
неявки або інших клопотань до
господарського суду не надходило.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судове засідання також
не з'явився. Жодних пояснень щодо
причини неявки або інших клопотань до
господарського суду не надходило. Про
день, час та місце розгляду справи
відповідач повідомлений належним
чином, що підтверджує повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.69).

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18).

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника позивача
та відповідача, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 17.02.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані до матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

встановив:

01.12.2009 року між Приватним підприємством
"Альянс Агро" (далі - Позивач/Сторона - 2)
та Відкритим акціонерним
підприємством "Сумський хлібокомбінат"
(далі - Відповідач/Сторона - 1) укладено
попередній договір № 0112/09 (далі -
Попередній договір).

Відповідно до даного Попереднього
договору Сторона - 1 зобов'язується
01.12.2013 року укласти із Стороною - 2
договір оренди рухомого та нерухомого
майна, визначеного п. 1.2. даного
договору, яке належить Стороні - 1 на
праві приватної власності (п. 1.1
Попереднього договору).

Згідно п. 3.1 Попереднього договору, до
моменту укладання договору оренди,
визначеного даним Попереднім
Договором, Сторона - 1 зобов'язується
розробити проект договору оренди та
надати його на погодження Стороні - 2.

Даний Попереднього договір набирає
юридичної сили з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань,
визначених даним попереднім договором
(п. 3.7 Попереднього договору).

Як свідчить з позовної заяви, Позивач
вважає, що Відповідачем порушено умови
п. 3.1 попереднього Договору, яким
передбачено, що Відповідач
зобов'язаний був надати на погодження
Позивачу проект договору оренди, однак
до теперішнього часу договірні
зобов'язання Відповідачем не виконано,
що і є підставою для звернення до суду.

Господарський суд вивчивши матеріали
справи, оцінивши надані докази в їх
сукупності, прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову з
наступних підстав.

Відносини щодо укладання та змісту
Попереднього договору регулюються
статтею 635 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої, Попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.
Законом може бути встановлено
обмеження щодо строку (терміну), в який
має бути укладений основний договір на
підставі попереднього договору.
Істотні умови основного договору, що не
встановлені попереднім договором,
погоджуються у порядку, встановленому
сторонами у попередньому договорі,
якщо такий порядок не встановлений
актами цивільного законодавства.
Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

Крім того, ч. 3 ст. 635 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання,
встановлене попереднім договором,
припиняється, якщо основний договір не
укладений протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

За умовами п. 1.1. Попереднього договору
передбачено укладання договору оренди
01.12.2013 року. Матеріали справи не містять
відомостей про направлення жодною
стороною другій стороні пропозицію про
його укладення в строк до 01.12.2013р.

Господарський суд з урахуванням ч. 3 ст.
635 Цивільного кодексу, приходить до
висновку, що оскільки договір оренди не
був укладений у термін встановлений
попереднім договором, зобов'язання
встановлене попереднім договором є
припиненим.

Слід зазначити, що вимога Позивача про
зобов'язання передати у строкове,
оплатне користування (оренду) шляхом
укладання відповідного договору
оренди майна, чинним законодавством не
передбачена, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Водночас, звертаючись до суду, позивач
зобов'язаний правильно обрати спосіб
захисту своїх прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Стаття 20 Господарського кодексу
України також передбачає відповідні
способи захисту цивільних прав та
інтересів.

Отже, із приписів вищенаведених
правових норм випливає, що обраний
Позивачем спосіб захисту своїх прав та
інтересів повинен відповідати за своїм
змістом матеріально-правовим способам
захисту порушеного права, визначених
законом.

Як вже було зазначено, Позивач просить
зобов'язати Відповідача передати у
строкове, оплатне користування
(оренду) шляхом укладання відповідного
договору оренди майна.

Проте, такий спосіб захисту права
чинним законодавством не передбачено.

Приймаюче дане рішення суд звернув
увагу на те, що позивач фактично не
визначив необхідних суттєвих умов
договору оренди на якому фактично
наполягає. Так позивач не визначив
строків передачі майна, розміру платні
та інші істотні умови договору. Таким
чином, Позивач неприпустимо наполягав
на отриманні майна у користування без
визначення істотних умов такого
користування, що унеможливлює
задоволення вимог позивача.

Крім того, суд звернув увагу на думку
Відповідача яку він виклав у своїх
письмових запереченнях (а.с. 59, 60) з
приводу унеможливлення розпорядження
спірним майном Відповідача з огляду на
приписи статі 23 та розділу 3 Закону
України "про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", що до
неможливості передання майна особи
банкрута в оренду під час судової
процедури. Судом було перевірено
відомості щодо судового провадження
відносно Відповідача по справі №
Б29/161-09 що розглядається господарським
судом Дніпропетровської області,
отримано копії процесуальних
документів (а.с. 43-58) та встановлено, що
ВАТ "Сумський хлібокомбінат" на час
розгляду справи знаходиться на стадії
в процедурі банкрутства на стадії
ліквідації. З огляду на таке посилання
Відповідача на приписи статі 23 та
розділу 3 Закону України "про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
суд знаходить обґрунтованими.

З огляду на таке, суд приходить до
висновку про те, що Позивачем
неправильно обрано спосіб захисту
порушеного права та не доведено
підстав для задоволення позовних
вимог.

Враховуючи викладене, у задоволенні
позову слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати залишаються за Позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
4, 32-34, 43-45, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 24.02.2014
року.

Суддя Ю.Ю. Первушин