ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"18" лютого 2014 р.
Справа № 910/2107/14

Суддя Лилак Т. Д. розглянувши
позовну заяву та додані до неї
матеріали

за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Дніпровська набережна 26», м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про розірвання договорів, повернення
приміщень та стягнення 42 277,90 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Подана позивачем позовна заява не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

Під вимогою розуміється
матеріально-правова вимога, тобто
предмет позову, який являє собою
одночасно спосіб захисту порушеного
права. Таким чином, позивач наділений
правом об'єднати в одній позовній заяві
кілька вимог, тобто кілька способів
захисту порушеного права.

Дозволяється об'єднувати вимоги, які
пов'язані між собою підставами
виникнення або доказами, що
підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача, а тому вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких ґрунтуються ці
вимоги.

Доказами в господарському судочинстві
є будь-які відомості, отримані у
визначеному законом порядку, на
підставі яких суд установлює наявність
або відсутність обставин, на яких
обґрунтовуються вимоги і заперечення
осіб, що беруть участь у справі, та інші
обставини, які мають значення для
правильного розгляду справи.

Отже, можна об'єднати вимоги, якщо
обставини, на яких вони ґрунтуються,
підтверджуються тими самими доказами.

Зазначена правова позиція викладена
також і у постанові Вищого
господарського суду України від 03.11.2009
р. у справі № 05-5-34/19827.

Приписами п. 3.6 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» визначено, що
позивач має право об'єднати в одній
позовній заяві кілька вимог, пов'язаних
між собою підставою виникнення або
поданими доказами (зокрема, про
стягнення неповернутого кредиту,
відсотків за користування кредитом і
неустойки; про визнання недійсним акта
і про відшкодування заподіяної у
зв'язку з його виданням шкоди; про
стягнення вартості недостачі товару,
одержаного за кількома транспортними
документами і оформленої одним актом
приймання або коли такий товар
сплачено за одним розрахунковим
документом; про спонукання до
виконання зобов'язань за господарським
договором і про застосування заходів
майнової відповідальності за його
невиконання тощо). Право об'єднати
кілька однорідних позовних заяв або
справ, у яких беруть участь ті ж самі
сторони, надане також судді. При цьому
останній вправі вирішувати питання про
об'єднання лише тих заяв (справ), які
перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні
заяви, які, пов'язані з однорідними
позовними вимогами і водночас подані
одним і тим же позивачем до одного й
того самого відповідача (чи
відповідачів) або хоча й різними
позивачами, але до одного й того ж
відповідача. Однорідними ж позовними
вимогами є такі, що виникають з одних і
тих самих або з аналогічних підстав і
водночас пов'язані між собою одним і
тим самим способом захисту прав і
законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила
об'єднання вимог або об'єднання цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).
Наприклад, господарський суд повинен
повернути позовну заяву без розгляду,
якщо: позов поданий одночасно до
залізниці та вантажовідправника
(вантажоодержувача), і в цій позовній
заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються
на комерційному акті, з вимогами, які
обґрунтовані іншими документами;
об'єднано вимоги про стягнення сум
боргу, який виник з різних договорів
або інших правочинів, і т. п.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 42 277,90 грн. у зв'язку з
невиконанням останнім умов 2 різних
договорів (договір № 02-13 ДН оренди
нежитлових приміщень від 01.01.2013 року та
договір № 07-13 ДН оренди нежитлових
приміщень від 01.07.2013 року), розірвати
договори оренди нежитлових приміщень
№ 02-13 ДН від 01.01.2013 року та № 07-13 ДН від
01.07.2013 року та повернути приміщення
передані відповідачу за вказаними
договорами.

Виходячи з наведених законодавчих
положень, аналізу суб'єктного складу та
характеру правовідносин, суд дійшов
висновку, що позивачем порушено
правила об'єднання позовних вимог,
оскільки кожен із зазначених договорів
є самостійною підставою виникнення
господарських правовідносин,
зобов'язання за ними ґрунтуються на
різних доказах, кожна із заявлених
позовних вимог є самостійною позовною
вимогою, які мають різні підстави
виникнення, ґрунтуються та
підтверджуються різними доказами, а
відтак потребують детального розгляду
по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 11.05.2011р. у справі № 02-03/1826/21.

Згідно з вимогами ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України та п. 2
ч. 1 ст. 57 ГПК України позивач, прокурор
чи його заступник зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення та до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, докази надіслання іншій стороні
копії позовної заяви і доданих до неї
документів відсутні, оскільки доданий
до позовної заяви опис вкладення у
цінний лист від 10.02.2014 р. не може бути
доказом надсилання позовної заяви
відповідачу, тому що у графі
найменування предметів відсутній
запис про направлення позовної заяви
від 10.02.2014 р., що подана до суду.

Отже, позивачем не додано до позовної
заяви доказу надсилання її копії іншій
стороні у справі.

Згідно з п. 6 ст. 63 ГПК України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо позивачем
не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України (в
редакції від 08.07.2011р.) до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Частиною першою ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» передбачено, що
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. За
подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
справляється судовий збір у розмірі 1
мінімальної заробітної плати. За
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
справляється судовий збір у розмірі 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
станом на 1 січня 2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1 218,00 грн.

Згідно п.п. 2.2.1 1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» судовий збір з позовної заяви
про визнання права власності на майно,
витребування або повернення майна (в
тому числі в зв'язку з вимогами,
заснованими на приписах частини п'ятої
статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу
України тощо) визначається з
урахуванням вартості спірного майна,
тобто як зі спору майнового характеру.

Суд встановив, що позивачем заявлено 2
позовні вимоги немайнового характеру
(про розірвання договорів) та 3 вимоги
майнового характеру (про повернення
приміщень (вартість яких позивачем не
встановлена та докази встановленої
вартості не надані) та стягнення 42 277,90
грн. заборгованості), за подання яких
останній сплатив 6 090,00 грн. судового
збору, що підтверджується платіжними
дорученнями № 1 від 07.02.2014 року на суму 4
263,00 грн. та № 3 від 06.02.2014 року на суму 1
827,00 грн.

В пункті 2.11 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21.02.2013р. № 7
зазначено, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Отже, позивачем не додано до позовної
заяви доказів сплати судового збору у
встановленому розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Після усунення зазначених недоліків
заявник не позбавлений можливості
подати належно оформлену позовну заяву
у порядку, встановленому розділом VIII
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї
документи повернути позивачеві без
розгляду.

Суддя
Т.Д. Лилак