ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 року
Справа № 904/9665/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Коваль Л.А.
(доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання:
Губенко Ю.Е.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Овчаренко
А.М., довіреність № б/н від 01.02.2013р.,

від відповідача: представник Тарасюк
В.В., довіреність № 24 від 15.01.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Ейс ЛТД" на
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року у справі № 904/9665/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма Ейс ЛТД", м.
Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства
"Криворізький завод гірничого
обладнання", м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

про стягнення 83 363, 37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма ЕЙС ЛТД"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Криворізький завод гірничого
обладнання" про стягнення з останнього
на свою користь основного боргу в сумі
76 698, 00 грн., 3% річних в сумі 1 349, 04 грн.,
пені в сумі 5 316, 33 грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року у справі № 904/9665/13 (суддя Панна С.П.)
провадження у справі припинено.

Припиняючи провадження у справі,
місцевий господарський суд виходив з
тих обставин, що умовами п. 9.2 Договору
передбачено вирішення спорів, майнові
вимоги за якими не перевищують
еквівалент 10 000 доларів США (з
врахуванням обмінного курсу НБУ на
дату виникнення вимог) по основній сумі
зобов'язань, Постійно діючим
Регіональним Третейським судом
України при Асоціації "Регіональна
правова група". Враховуючи, що
відповідач з посиланням на наведений
пункт договору наполягає на вирішенні
спору саме третейським судом,
господарський суд дійшов висновку, що
спір підлягає розгляду у порядку,
визначеному третейським
застереженням, у зв'язку з чим припинив
провадження у справі на підставі
пункту 5 частини першої статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Ейс ЛТД"
подало апеляційну скаргу (з
урахуванням заяви про уточнення вимог
апеляційної скарги, що надійшла
18.02.2014р.). З посиланням на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права
позивач просить скасувати цю ухвалу
господарського суду та повернути
справу до господарського суду
Дніпропетровської області для
вирішення спору по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на ті обставини, що
його не було належним чином
повідомлено про дату, місце та час
розгляду справи, внаслідок чого він був
відсутній у судовому засіданні при
прийнятті оскаржуваної ухвали. За
доводами позивача, у сторін існує
виключно правова можливість, а не
обов'язок на звернення до третейського
суду. Для такого звернення необхідна
наявність волі обох сторін, тобто
наявність угоди про передачу даного
(саме цього) спору на розгляд
третейського суду. Лише за наявності
волі обох сторін про розгляд спору
третейським судом, оформленого
відповідним зверненням до суду,
господарський суд зобов'язаний
припинити провадження у справі. Однак,
таке клопотання заявлено лише
відповідачем, а за відсутності волі на
звернення до третейського суду у
позивача, чинне законодавство не
позбавляє його права на вирішення
спору господарським судом. Позивач
посилається на те, що ст. 1 ГПК України
юридичним та фізичним особам
гарантовано право на звернення до
господарського суду згідно із
встановленою підвідомчістю справ.

Відповідач проти задоволення
апеляційної скарги заперечує,
погоджується з ухвалою місцевого
господарського суду, вважає її
законною та обґрунтованою. Враховуючи,
що письмова угода сторін про передачу
спору на вирішення третейського суду
була укладена сторонами до порушення
провадження у справі, не визнавалась
недійсною, а також те, що відповідач
наполягає на вирішенні спору саме
третейським судом, спір між позивачем
та відповідачем підлягає розгляду у
визначеному договором третейському
суді.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
06.02.2014р. продовжено строк розгляду
апеляційної скарги терміном на 15 днів,
розгляд апеляційної скарги відкладено
в судове засідання на 20.02.2014р.

У судовому засіданні 20.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, апеляційний господарський суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню в силу
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.03.2011 року Закрите акціонерне
товариство "Криворізький завод
гірничого обладнання", найменування
якого змінено на Приватне акціонерне
товариство "Криворізький завод
гірничого обладнання" згідно статуту
останнього, дата реєстрації 31.07.2012р.,
(покупець), та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма Ейс ЛТД"
(постачальник), уклали договір № 568 на
придбання сировинних,
паливно-енергетичних або
матеріально-технічних ресурсів (далі -
Договір), за умовами якого (п. 1.1.)
постачальник зобов'язується передати,
а покупець прийняти і оплатити
матеріали на умовах, передбачених
даним договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору кількість,
номенклатура ресурсів зазначаються у
специфікаціях до даного Договору, які є
його невід'ємною частиною.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що
строки поставки ресурсів зазначаються
у специфікаціях. У випадку поставки
ресурсів у відповідності з графіком -
графік оформлюється в якості додатку
до даного контракту, який є його
невід'ємною частиною.

За приписами п. 4.1. Договору поставка
ресурсів здійснюється за цінами, які
визначені у відповідності з умовами
поставки, зазначені у специфікаціях і
включать у себе всі податки, збори й
інші обов'язкові платежі, а також
вартість тари, пакування, маркування й
інші витрати постачальника, пов'язані з
поставкою ресурсів.

Відповідно до п. 5.2. Договору оплата за
поставлені ресурси буде здійснюватись
впродовж строку, зазначеного у
специфікації, яка вираховується з
моменту поставки ресурсів.

За умовами специфікації № 4 (додаток № 4
до Договору) постачальник зобов'язаний
передати покупцю товар на загальну
суму з ПДВ 76 698, 00 грн.

Згідно п. 5 специфікації товар має бути
оплачений протягом 10 календарних днів
з моменту поставки.

За видатковою накладною № 136 від
23.04.2013р. позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 76 698, 00 грн.

За умовами п. 9.2. Договору, якщо спори і
розбіжності, зазначені у п. 9.1 даного
Договору, не будуть врегульовані
шляхом переговорів, їх вирішення
здійснюється у відповідності з
матеріальним правом України наступним
чином:

- спори, майнові вимоги за якими
перевищують еквівалент 10 000 доларів США
(з врахуванням обмінного курсу НБУ на
дату виникнення вимог) по основній сумі
зобов'язань, вирішуються у
господарських судах України (у
відповідності з діючим законодавством
України);

- спори, майнові вимоги за якими не
перевищують еквівалент 10 000 доларів США
(з врахуванням обмінного курсу НБУ на
дату виникнення вимог) по основній сумі
зобов'язань, вирішуються Постійно
діючим Регіональним Третейським судом
України при Асоціації "Регіональна
правова група" (у відповідності з
регламентом суду), рішення якого є
остаточним і обов'язковим для сторін та
підлягає виконанню сторонами у строки,
зазначені у рішенні суду.

Відповідно до статті 6 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627
ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 12
Господарського процесуального кодексу
України підвідомчий господарським
судам спір може бути передано
сторонами на вирішення третейського
суду, крім спорів про визнання
недійсними актів, а також спорів, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні та виконанні господарських
договорів, пов'язаних із задоволенням
державних потреб, спорів, передбачених
пунктом 4 частини першої цієї статті, та
інших спорів, передбачених законом.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про третейські суди" юридичні
та/або фізичні особи мають право
передати на розгляд третейського суду
будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом. Спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Статтею 6 Закону України "Про
третейські суди" визначено перелік
спорів, які не можуть бути передані на
розгляд третейського суду.

Стаття 12 Закону України "Про третейські
суди" встановлює вимоги до виду і форми
третейської угоди.

Так, третейська угода може бути
укладена у вигляді третейського
застереження в договорі, контракті або
у вигляді окремої письмової угоди.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України "Про
третейські суди" посилання у договорі,
контракті на документ, який містить
умову про третейський розгляд спору, є
третейською угодою за умови, що договір
укладений у письмовій формі і це
посилання є таким, що робить третейську
угоду частиною договору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо сторони
уклали угоду про передачу даного спору
на вирішення третейського суду.

Таку угоду сторони вправі укласти як
до, так і після порушення провадження у
справі. Якщо угоду про передачу даного
спору на вирішення третейського суду
укладено до порушення провадження у
справі, то у разі коли відповідач не
заперечує проти розгляду справи саме
господарським судом, спір підлягає
вирішенню останнім; у випадку якщо
відповідач з посиланням на згадану
угоду, яка є чинною, не визнавалася
недійсною і може бути виконана,
наполягає на вирішенні спору саме
третейським судом, господарський суд
має припинити провадження у справі на
підставі пункту 5 частини першої статті
80 ГПК України.

Наведене узгоджується з положеннями
підпункту 4.2.3 пункту 4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції".

Як зазначено вище, сторони досягли
письмової домовленості щодо передачі
спорів, майнові вимоги за якими не
перевищують еквівалент 10 000 доларів США
(з врахуванням обмінного курсу НБУ на
дату виникнення вимог) по основній сумі
зобов'язань, на вирішення постійно
діючого третейського суду, виклавши її
у формі третейського застереження у п.
9.2. Договору.

У даній справі спір між сторонами виник
щодо стягнення на користь позивача
заборгованості за поставлений
відповідачу на підставі наведеного
Договору товар у сумі 76 698, 00 грн., тобто
у сумі, яка не перевищує еквівалент 10 000
доларів США на дату виникнення вимог.

Зазначений спір не відноситься до
вказаного вище переліку спорів, які не
можуть бути передані на вирішення
третейського суду та підлягають
розгляду в порядку господарського
судочинства.

В матеріалах справи наявне клопотання
відповідача - Приватного акціонерного
товариства "Криворізький завод
гірничого обладнання" про припинення
провадження у справі на підставі
пункту 5 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки між сторонами наявна
третейська угода у вигляді
третейського застереження про
передачу спору на вирішення до
Постійно діючого Регіонального
Третейського суду України при
Асоціації "Регіональна правова група".

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
погоджується з висновками суду першої
інстанцій щодо припинення провадження
у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК
України у зв'язку з наявністю
третейського застереження в Договорі.

Наведеним вище повністю
спростовується твердження позивача
про те, що звернення за вирішенням
спору до третейського суду є правом
особи, яка самостійно на свій розсуд
обирає способи захисту порушених прав
та оспорюваних інтересів, а наявність
третейської угоди не свідчить про
обов'язок особи в разі виникнення спору
звертатися за його вирішенням лише до
третейського суду.

Колегія суддів не заперечує право
особи на самостійний (на свій розсуд)
вибір способів захисту порушених прав
та оспорюваних інтересів, оскільки
таке право особи гарантується
приписами законодавства. При цьому, суд
звертає увагу, що третейська угода про
передачу спору на розгляд третейського
суду не є відмовою від права на
звернення до суду, а є одним із способів
реалізації права на захист своїх прав,
який самостійно погоджений сторонами.

Також, суд відхиляє доводи позивача
щодо порушення норм процесуального
права в частині повідомлення
останнього про дату та час судового
засідання, що позбавило його
можливості забезпечити явку
представника у судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.12.2013р.
порушено провадження у даній справі,
справу призначено до розгляду в
засіданні на 26.12.2013р.

На зворотному боці вказаної ухвали
міститься відмітка суду про дату
направлення її копій (13.12.2013р.) та про
кількість копій ухвали, направлених
сторонам у даній справі, а саме: 2 копії
ухвали.

В матеріалах справи наявна засвідчена
копія реєстру господарського суду
Дніпропетровської області на
відправку рекомендованої пошти по
Україні № 128 від 16.12.2013р. (а.с. 59, т. 1),
відповідно до якого зазначена ухвала
направлена на адресу позивача.

Також, в матеріалах справи міститься
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с. 61,
т. 1), згідно змісту якого копія ухвали
отримана позивачем 26.12.2013р.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Приписами ст. 64 ГПК України унормовано,
що, суддя, прийнявши позовну заяву, не
пізніше трьох днів з дня її надходження
виносить і надсилає сторонам,
прокурору, якщо він є заявником, ухвалу
про порушення провадження у справі, в
якій вказується про прийняття позовної
заяви, призначення справи до розгляду в
засіданні господарського суду, про час
і місце його проведення, необхідні дії
щодо підготовки справи до розгляду в
засіданні. Ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
особа вважається повідомленою
належним чином, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Наведене узгоджується з положеннями
підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції".

Отже, судом першої інстанції дотримано
усіх вимог законодавства для належного
та завчасного, з урахуванням строків
пересилання поштового відправлення
згідно пункту 4 Нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, затверджених наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 12 грудня 2007 року № 1149,
повідомлення позивача про дату та час
судового засідання.

Враховуючи особливості вручення
рекомендованих поштових відправлень,
визначені п.п. 3.1.6.9., 3.1.6.13. наказу
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" від 12
травня 2006 року № 211 "Про затвердження та
введення в дію Порядку пересилання
поштових відправлень", своєчасне
отримання такого відправлення з
об'єкта поштового зв'язку залежало від
дій отримувача кореспонденції
(позивача).

Таким чином, апеляційний господарський
суд не вбачає підстав, передбачених
статтею 104 ГПК України, для скасування
ухвали суду першої інстанції та,
відповідно, підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір за подання апеляційної скарги
відноситься на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105-106
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма "Ейс
ЛТД" на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року у справі № 904/9665/13 залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року у справі № 904/9665/13 залишити без
змін.

Повна постанова складена 24.02.2014р.

Головуючий суддя
Л.А. Коваль

Суддя
Н.В. Пархоменко

Суддя
А.Є. Чередко