КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р. Справа№ 910/19472/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання: Кац
О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 дов. № 9-772 від
11.09.13р.

від відповідача: ОСОБА_3 дов. № 4892 від
10.01.13р.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4,

на рішення господарського суду міста
Києва від 10 грудня 2013 року,

у справі № 910/19472/13 (суддя Ломака В.С.),

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, Київська область, смт.
Гостомель,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.
Київ,

про стягнення 63 350,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_4 звернулась до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до ФОП ОСОБА_5 про
стягнення 63 350, 00 грн., ( а.с. 5-7).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10 грудня 2013 року по справі №
910/19472/13 у позові відмовлено повністю
(а.с.77-84).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду, позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 10 грудня 2013 року у справі №
910/19472/13 та прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення прийнято з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки судом першої інстанції не
взято до уваги, що відповідачем не
надано позивачу супроводжувальної
документації, що і є підставою для
нарахування штрафних санкцій. Також
скаржник не погоджується з відмовою
суду першої інстанції в прийнятті
доповнення до позовної заяви.

Автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
ФОП ОСОБА_4 по справі № 910/19472/13 передано
на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Чорногузу М.Г. Розпорядженням
Заступника голови Київського
апеляційного господарського суду
Андрієнка В.В. від 14 січня 2014 року для
розгляду апеляційної скарги по справі
№ 910/19472/13 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г.,
судді: Агрикова О.В., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14 січня 2014
року апеляційну скаргу позивача
прийнято до провадження та призначено
справу до розгляду на 28 січня 2014 року.

В судовому засіданні 28 січня 2014 року
оголошено перерву до 11 лютого 2014 року.

В судовому засіданні 11 лютого 2014 року
оголошено перерву до 25 лютого 2014 року.

В судовому засіданні 25 лютого 2014 року
представник позивача надав суду свої
пояснення в яких підтримав доводи
викладенні в апеляційній скарзі,
просив апеляційну скаргу задовольнити,
рішення господарського суду міста
Києва від 10 грудня 2013 року по справі №
910/19472/13 скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

В цьому ж судовому засіданні
представник відповідача теж надав суду
свої пояснення в яких підтримав доводи
наведені у відзиві на апеляційну
скаргу, просив рішення господарського
суду міста Києва від 10 грудня 2013 року по
справі № 910/19472/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

15 грудня 2010 року між ФОП ОСОБА_5
(продавець) та ФОП ОСОБА_4 (покупець)
було укладено договір поставки (далі -
договір), (а.с. 11-12).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору,
продавець передає, а покупець купує
косметологічний апарат Poli Lazer (Полі
Лазер) виробництва Німмечина у
кількості 1 штука вартістю 70 000,00 грн.

Пунктом 2.1 та 2.2 договору сторони
погодили, що поставка обумовленого
даним договором обладнання
здійснюється не пізніше 40 робочих днів
з моменту підписання сторонами даного
договору. Продавець зобов'язаний
протягом 40 робочих днів з моменту
підписання даного договору передати
покупцю у власність обладнання із
відповідною супроводжуючою
документацією.

Відповідно до п. 2.3. договору,
зобов'язання продавця з поставки,
вважаються виконаними з моменту
передачі покупцю обладнання, що
оформляється відповідним актом
прийому-передачі.

Згідно з п. 2.4. договору обладнання
вважається прийнятим покупцем з
моменту його передачі, обумовленого п.
2.3. даного договору.

В пункті 4.1. договору сторони досягли
згоди, що покупець перераховує
продавцеві вартість обладнання
наступним чином: 100 % покупець сплачує
протягом 3 банківських днів з моменту
підписання даного договору.

Укладений між сторонами договір
набуває чинності з моменту підписання
його обома сторонами і діє до повного
виконання всіх зобов'язань за даними
договором (п. 7.1. договору).

На підтвердження сплати попередньої
оплати за договором позивач надає
Квитанцію до прибуткового касового
ордеру № 5/12-10 від 15 грудня 2010 року,
згідно з якою відповідач прийняв від
позивача 70 000,00 грн. (а.с.13). Отримання
вказаних коштів відповідачем не
заперечується.

Як зазначає позивач, погоджений
договором апарат він отримав. Однак, як
вбачається з акту приймання-передачі
від 16 лютого 2011 року, останній
підписаній тільки представником
постачальника та зазначено: «Покупець
відмовився від підписання акту
прийому-передачі товару, мотивуючи
відмову відсутністю повного комплекту
супроводжувальних документів» (а.с. 31).

Пунктом 5.2. договору визначено, що у
випадку, якщо будуть запізнення в
поставці відносно строків, вказаних в
цьому Договорі, продавець повинен
сплатити покупцеві за вимогою
останнього штраф в розмірі 0, 5 % від
вартості непоставленого в строк товару
за кожен день прострочки поставки.

Як зазначає позивач, відповідач, в
порушення умов договору
супроводжувальні документі так йому і
не надав. На претензію, яка була
направлена 21 грудня 2011 року, про
врегулювання спірного питання (а.с. 13-14),
відповіді так і не отримав, а тому,
посилаючись на пункт 5.2 договору
просить стягнути з відповідача штраф в
розмірі 63 350 грн.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дослідивши матеріали справи та
апеляційну скаргу погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про відмову в задоволенні
позовних вимог.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України: «За договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.»

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Позивачем виконано умови договору в
частині оплати за товар, сплачено
передбачену договором суму в розмірі 70
000 грн. Обладнання, яке погоджено в
договорі передано відповідачу, що не
заперечується сторонами. Проте, як
зазначає позивач, відповідач не надав
йому відповідних документів на дане
обладнання. Косметологічний апарат, що
є предметом спору, було надано
позивачем колегії суддів для огляду, що
теж підтверджує, що погоджений в
договорі апарат відповідач передав
позивачу.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу
України, продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

В договорі сторони не погодили
передачу конкретних документів, а
також перелік необхідних документів.
Крім того, позивачем не наведено
нормативно-правових актів, які б
зобов'язували відповідача передавати
покупцеві разом із спірним обладнанням
відповідні документи.

Згідно ст. 666 ЦК України, якщо продавець
не передає покупцеві приналежності
товару та документи, що стосуються
товару та підлягають переданню разом з
товаром відповідно до договору
купівлі-продажу або актів цивільного
законодавства, покупець має право
встановити розумний строк для їх
передання. Якщо приналежності товару
або документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Позивач не скористався правом
відмовитись від спірного договору та
повернути товар продавцеві, натомість
звернувся з вимогою про стягнення
штрафу за ненадання товару.

Посилання позивача на п. 5.2. договору,
яким сторони погодили штраф в розмірі 0,
5 % від вартості непоставленого в строк
товару, є необґрунтованим, оскільки
передбачає відповідальність за не
передачу самого товару, а не
супроводжувальних документів.
Фактично передача товару відбулась,
спору щодо строків передачі самого
товару між сторонами не існує, а не
передання відповідної документації
тягне за собою право позивача
відмовитись від договору, згідно ст. 666
ЦК України, а не стягнення штрафних
санкцій.

Вищевказане спростовує доводи
апеляційної скарги, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що
відповідачем на надано позивачу
супроводжувальної документації, що є
підставою для нарахування штрафних
санкцій.

Також необґрунтованим є посилання
позивача на безпідставну відмову суду
першої інстанції в прийнятті
доповнення до позовної заяви, оскільки
у доповненнях до позовної заяви
позивач заявив окрему вимогу про
зобов'язання вчинити дії, а саме
зобов'язати відповідача передати
позивачу документи (а.с. 40). Подання
такої заяви проводиться з дотриманням
вимог ст. 54 - 57 ГПК України. Позивач
зазначених вимог не виконав, не надав
докази надсилання іншій стороні копії
позовної заяви, доказів сплати
судового збору, а також не виклав
обставини на яких ґрунтується позовна
вимога.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, які б
могли стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста
Києва від 10 грудня 2013 року по справі №
910/19472/13 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ФОП ОСОБА_4 на
рішення господарського міста Києва від
10 грудня 2013 року по справі № 910/19472/13
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду міста Києва від 10
грудня 2013 року по справі № 910/19472/13
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 10 грудня 2013 року по
справі № 910/19472/13 залишити без змін.

3. Справу № 910/19472/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України у
порядку, передбаченому ст. 109 ГПК
України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

В.Г. Суховий