ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.Справа № 922/5169/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання
Кролівець М.О.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Дзержинського
району м. Харкова, м. Харків в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Харківській області, м.
Харків до ФОП Демидова Дмитра
Юрійовича, м. Харків про стягнення
3515080,69 грн. за участю представників
сторін:

прокурор - Зливка К.О.

позивача - Сосіна І.О.

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовом, в
якому просить суд стягнути з
відповідача на користь державного
бюджету України 3515080,69 грн. шкоди,
заподіяної порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища. Судові витрати прокурор
просить суд покласти на відповідача.
Крім цього, у позовній заяві прокурор
просить суд вжити заходи до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти відповідача та
заборону на відчуження майна
відповідача.

Відповідач правом на участь
представника у судовому засіданні не
скористався, причину неявки не
повідомив, витребуваних судом
документів не надав. Про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка про направлення ухвали про
призначення справи до розгляду за
адресою, вказаною у позовній заяві.
Проте ухвала суду повернута без
вручення адресатові з позначкою
поштового відділення "за закінченням
терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача,
згідно з наданого витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
місцезнаходження відповідача - 61003, м.
Харків, вул. Університетська, 2, кв. 4, та
саме на цю адресу судом надсилались
процесуальні документи, а прокурором
позовну заяву.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних
осіб-підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання
суду відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито
всі заходи для належного повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи.

В судовому засіданні прокурор та
представник позивача підтримали позов
у повному обсязі та просили суд його
задовольнити.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення прокурора та
представника позивача, всебічно і
повно дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Прокуратурою Дзержинського району
міста Харкова, на підставі постанови №
64 про проведення перевірки в порядку
нагляду за додержанням та
застосуванням законів, від 25.09.2013 року
№ 04-28-1078вих13 із залученням фахівців
Держекоінспекції в Харківській
області проведено перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства при здійсненні ФОП
Демидовим Д.Ю. підприємницької
діяльності за адресою: м. Харків, вул.
Клочківська, 337.

Перевіркою встановлено, що державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Харківської
області Держекоінспекції у
Харківській області Дорошенко А.С.
10.04.2013 року проведено обстеження
земельної ділянки, орендованої ФОП
Демидовим Д.Ю., що розташована за
адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 337.

В ході обстеження виявлено розміщення
відходів на відкритому ґрунті двох
земельних ділянок (одна земельна
ділянка - площею 86,66 м2, друга ділянка -
площею 237,12 м2), які розміщені біля
приміщення належного ФОП Демидову Д.Ю.
та складено акт обстеження засміченої
земельної ділянки, яким встановлено
порушення вимог ст. 35 Закону України
"Про охорону земель", ст. ст. 17, 33 Закону
України "Про відходи" та ст. ст. 40, 55
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища".

Результати перевірки проведеної
Держекоінспекцією у Харківській
області зафіксовані в акті перевірки №
518/01-03/07-11 з питань дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами.

З метою усунення порушень виявлених
під час здійснення перевірки,
Держекоінспекцією було винесено
припис від 10.04.2013 року, яким було
зобов'язано відповідача ліквідувати
смітник, однак у встановленні приписом
строки відповідач не виконав дані
вимоги.

За наслідками виявлених порушень
природоохоронного законодавства (не
виконання вимог припису) державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Харківської
області були складені протокол про
адміністративне правопорушення № 001386
від 14 травня 2013 року та постанова про
накладання адміністративного
стягнення № 07-26-358 від 14 травня 2013 року,
згідно якої Демидова Д.Ю., було визнано
винним у вчинені адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 188-5
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255,00 грн.

Інспекцією розраховано шкоду,
заподіяну державі внаслідок вказаного
порушення природоохоронного
законодавства, зумовлену засміченням
земельних ресурсів відходами, згідно з
вимогами Методики визначення розмірів
шкоди, зумовленої забрудненням і
засміченням земельних ресурсів через
порушення природоохоронного
законодавства, затвердженої Наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища від 27.10.1997 року
№171 (далі - Методика №171), на загальну
суму 3 515 080,69 грн. (по земельній ділянці
площею 86,66 кв.м - 653 611,38 грн., по земельній
ділянці площею 237,12 кв.м. - 2 861 469,31 грн.).

Вказані земельні ділянки знаходяться у
межах земельної ділянки, наданої в
оренду ФОП Демидову Д.Ю. рішенням
Харківської міської ради від 27.04.2005
року № 88/05 строком до 01.04.2030 року.

Державною екологічною інспекцією
27.05.2013 року листом № 3898/01-24/07- 13
відповідачу направлено претензії №148
та №149 разом з розрахунком шкоди,
заподіяної державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства, зумовленої засміченням
земельних ресурсів відходами. На даний
час ФОП Демидовим Д.Ю. вказана шкода не
відшкодована.

Прокуратурою району 01.06.2013 року за
фактом службової недбалості внесені
відомості до ЄРДР за №0000102 за
кваліфікацією кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367
КК України.

Згідно з висновком судово-економічної
експертизи № 6220 від 12.07.2013 року,
проведеної в рамках досудового
розслідування, розрахунки розміру
шкоди внаслідок засмічення земель, що
знаходяться на земельній ділянці за
адресою: вул. Клочківська, 337 у м.
Харкові, підтверджуються в загальній
сумі 3 515 080,69 грн.

Згідно з ухвалою Дзержинського
районного суду міста Харкова від 16.09.2013
року кримінальне провадження №
0000102 відносно Демидова Д.Ю. у
вчинені кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 367 КК України,
закрито у зв'язку із звільненням від
кримінальної відповідальності у
зв'язку із зміною обстановки, тобто з
нереабілітуючих підстав. Зокрема, у
судовому засіданні встановлено, що
Демидов Д.Ю. здійснив заходи з
ліквідації засмічення відходами і
привів земельну ділянку загальною
площею 323,78 кв. м., яка розташована за
адресою: вул. Клочківська, 337 у м.
Харкові у належний стан.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
відходи", суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами зобов'язані надавати
місцевим органам виконавчої влади та
місцевого самоврядування, спеціально
уповноваженим органам виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
інформацію про відходи та пов'язану з
ним діяльність, у тому числі про
випадки несанкціонованого попадання
відходів у навколишнє природне
середовище та вжиті щодо цього заходи.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону "України
"Про охорону земель", підприємства,
установи, організації, а також
громадяни, діяльність яких пов'язана з
накопичення відходів, зобов'язані
забезпечувати своєчасне вивезення
таких відходів на спеціальні об'єкти,
що використовуються для їх збирання,
зберігання, оброблення, утилізації,
видалення, знешкодження і захоронення.

Відповідно до п.а ст.32 Закону України
"Про відходи", забороняється ведення
будь-якої господарської діяльності,
пов'язаної з утворенням відходів, без
одержання від спеціально
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів.

Відповідно до приписів ст. 35 Закону
України "Про охорону земель", власники і
землекористувачі, в тому числі
орендарі, земельних ділянок при
здійсненні господарської діяльності
зобов'язані дотримуватися вимог
земельного та природоохоронного
законодавства України; проводити на
земельних ділянках господарську
діяльність способами, які не завдають
шкідливого впливу на стан земель та
родючість ґрунтів; забезпечувати
використання земельних ділянок за
цільовим призначенням та
дотримуватися встановлених обмежень
(обтяжень) на земельну ділянку, уживати
заходів щодо запобігання негативному і
екологонебезпечному впливу на
земельні ділянки та ліквідації
наслідків цього впливу.

Відповідно до ст.55 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища", суб'єкти права власності
на відходи повинні вживати ефективних
заходів для зменшення обсягів
утворення відходів, а також для їх
утилізації, знешкодження або
розміщення. Розміщення відходів
дозволяється у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
відходи", суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами зобов'язані: запобігати
утворенню та зменшувати обсяги
утворення відходів; не допускати
зберігання та видалення відходів у
несанкціонованих місцях чи об'єктах.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
відходи", забороняється
несанкціоноване скидання і розміщення
відходів, у тому числі побутових, у
підземних горизонтах, на території
міст та інших населених пунктів, на
територіях природно- заповідного
фонду, на землях природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення, в
межах водоохоронних зон та зон
санітарної охорони водних об'єктів, в
інших місцях, що може створювати
небезпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людини. Захоронення відходів у надрах
допускається у виняткових випадках за
результатами спеціальних досліджень з
дотриманням стандартів, норм і правил,
передбачених законодавством України.

Враховуючи вищенаведене, вбачається,
що відповідачем не виконано обов'язків
щодо запобігання негативному впливу
відходів на навколишнє природне
середовище і здоров'я людей, а також
щодо вжиття відповідних заходів для
ліквідації несанкціонованих звалищ
відходів.

В зв'язку з вищевикладеним вбачається,
що протиправною діяльністю
відповідача державі заподіяно шкоду,
розмір якої становить 3 515 080,69 грн. Даний
факт підтверджено матеріалами
інспекційної перевірки.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.
Застосування заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршення якості
природних ресурсів.

Згідно ст. 69 даного Закону, шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації, як правило, в
повному обсязі без застосування норм
зниження розміру стягнення та
незалежно від збору за забруднення
навколишнього природного середовища
га погіршення якості природних
ресурсів.

Статтею 1166 ЦК передбачено, що майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особливості відшкодування шкоди
завданої державі порушенням вимог
природоохоронного законодавства
встановлені законом.

Так, статтею 56 Закону України "Про
охорону земель" визначено, що юридичні
і фізичні особи, винні в порушенні
законодавства України про охорону
земель, несуть відповідальність згідно
із законом. Шкода, заподіяна внаслідок
порушення законодавства України про
охорону земель, підлягає відшкодуванню
в повному обсязі.

Аналогічні положення містяться у ст. 43
Закону України "Про відходи", ст. 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища".

Порядок розрахунку розмірів
відшкодування шкоди суб'єктами
господарювання та фізичними особами в
процесі їх діяльності через, зокрема,
засмічення земель промисловими,
побутовими та іншими відходами
визначений Методикою № 171 та
поширюється на всі землі України
незалежно від форм їх власності.

Методика №171 застосовується під час
встановлення розмірів шкоди від
забруднення (засмічення) земель
будь-якого цільового призначення, що
сталося внаслідок несанкціонованих
(непередбачених проектами, дозволами)
скидів (викидів) речовин, сполук і
матеріалів, внаслідок порушення норм
екологічної безпеки у разі зберігання,
транспортування та проведення
вантажно- розвантажувальних робіт,
використання пестицидів і
агрохімікатів, токсичних речовин,
виробничих і побутових відходів,
самовільного розміщення промислових,
побутових та інших відходів (п.1.3.
Методики №171).

Землі вважаються засміченими, якщо на
відкритому ґрунті наявні сторонні
предмети і матеріали, сміття без
відповідних дозволів, що призвело або
може призвести до забруднення
навколишнього природного середовища
(п.3.2. Методики №171).

Факти забруднення (засмічення) земель,
відповідно до п.3.3 Методики,
встановлюються уповноваженими
особами, які здійснюють державний
контроль за додержанням вимог
природоохоронного законодавства
шляхом оформлення актів перевірок,
протоколів про адміністративне
правопорушення та інших матеріалів, що
підтверджують факт забруднення та
засмічення земель.

Таким чином, встановлення факту
засмічення в розумінні Методики №171 є
підставою для розрахунку шкоди за
засмічення земельної ділянки.

Приписами статті 35 Закону України "Про
охорону земель" обов'язком відповідача
визначено ліквідацію наслідків
негативного і екологонебезпечного
впливу на земельні ділянки.

Як вже зазначалось вище, з урахуванням
положень ст. 56 вказаного Закону, шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства України про охорону
земель, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі. З наведеного
вбачається, що захист земель від
засмічення не ототожнюється із
обов'язком відповідача ліквідувати і
наслідки негативного і
екологонебезпечного впливу на
земельні ділянки.

Відтак усунення засмічення є
обов'язком відповідача і не може бути
підставою для звільнення його від
такої цивільної відповідальності як
відшкодування шкоди.

При цьому, приписами статті 1 Закону
України "Про охорону земель" визначено,
що земля - це поверхня суші з ґрунтами,
корисними копалинами та іншими
природними елементами, що органічно
поєднані та функціонують разом з нею, а
ґрунт - це природно-історичне
органо-мінеральне тіло, що утворилося
на поверхні земної кори і є осередком
найбільшої концентрації поживних
речовин, основою життя та розвитку
людства завдяки найціннішій своїй
властивості -родючості.

Наведені приписи дають підстави
вважати, що обов'язками відповідача є
не лише забезпечення захисту земель
від засмічення, зокрема і усунення
такого, але й забезпечення органічного
поєднання та функціонування разом із
поверхнею суші всіх природних
елементів та концентрації поживних
речовин у ґрунті.

Подібну правову позицію викладено в
постанові Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 у справі №5011-74/6158-2012.

Згідно п.1.6 Роз'яснень Вищого
Господарського суду України № 02-5/744 від
27.06.2001 року "Про деякі питання вирішення
спорів, пов'язаних із застосуванням
законодавства про охорону
навколишнього середовища, - "Вирішуючи
спір про відшкодування шкоди,
заподіяної навколишньому природному
середовищу, господарському суду слід
виходити з презумпції вини
правопорушника. Отже, позивач не
повинен доводити наявність вини
відповідача у заподіянні шкоди
навколишньому природному середовищу".

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено обов'язок доказування
кожною стороною тих обставин, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарсько
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що факт не виконання вимог
природоохоронного законодавства
відповідачем є доведеним, заявлені
позовні вимоги нормативно та
документально обґрунтовані та є
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Щодо заяви прокурора про забезпечення
позову, суд, дослідивши матеріали
справи, не знаходить правових підстав
для її задоволення, оскільки до заяви
про забезпечення позову прокурором не
додано доказів того, що відповідач
дійсно має наміри і має можливість
вчинити дії, та/або передбачені чинним
законодавством правочини, які можуть
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Відсутні такі докази і в матеріалах
справи.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 року "Про судове рішення",
результати розгляду господарським
судом заяв (клопотань) учасників
судового процесу повинні зазначатися в
мотивувальній, а не в резолютивній
частині рішення суду, прийнятого по
суті справи, за винятком тих випадків,
коли суд вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову (статті
67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку
виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви прокурора про
забезпечення позову - відмовити.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП Демідова Дмитра
Юрійовича (61003, м. Харків, вул.
Університетська, 2, кв. 4,
ідентифікаційний номер 9, ІПН
, п/р 7435 ПАТ КБ "Правекс-Банк",
МФО 380838) на користь державного бюджету
України в особі Державної екологічної
інспекції у Харківській області (61022, м.
Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 1 під., 2
пов., ) - 3515080,69 грн. на р/р
0003, УДКСУ в Дзержинському районі
м. Харкова, , для
зарахування надходжень по коду
бюджетної класифікації 24062100 "Грошові
стягнення за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності", символ звітності 331 в
установі банку - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківській області, МФО 851011.

Стягнути з ФОП Демідова Дмитра
Юрійовича (61003, м. Харків, вул.
Університетська, 2, кв. 4,
ідентифікаційний номер 9, ІПН
, п/р 7435 ПАТ КБ "Правекс-Банк",
МФО 380838) на користь Державного бюджету
України (одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) 70301,61 грн.
судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 10 лютого 2014
року.

Суддя О.В. Погорелова