ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 р.
Справа № 923/41/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Чернявського В.В. при
секретарі Борхаленко О.А., за участю
представників учасників процесу:

від позивача: Бондаренка Р.В.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Європейський Страховий
Союз", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "СКІ КЛАБ", м. Херсон

про стягнення 15 000грн.

Описова частина рішення.

Провадження у справі порушено за
позовом про стягнення 15тис.грн. на
повернення передплати, вчиненої за
рекламні послуги.

Вимоги обґрунтовано твердженням про
ненадання послуг відповідачем,
ненадання ним підтверджень
виготовлення рекламної продукції.

Серед обґрунтувань позивач послався на
ст.20, 181, 193 ГК України, ст.15, 16, 525, 526, 629 ЦК
України.

У судовому засіданні 06.02.2014р.
представник відповідача надав на огляд
суду зразки рекламної продукції у
спірних відносинах, заперечував проти
позовних вимог, стверджуючи, що свої
зобов'язання перед позивачем
відповідач виконав, відносини
припинились з вини позивача, який не
сплатив решту з обумовлених 30тис.грн.
за рекламні послуги у спірних
відносинах.

У судовому засіданні 06.02.2014р. за
клопотанням представника відповідача
оголошувалась перерва до 10год. 30хв.
27.02.2014р. Клопотання обґрунтовувалось
твердженням про недостатність часу для
підготовки до судового процесу
представникові, який копію позовної
заяви отримав лише в судовому
засіданні 06.02.2014р.

Про перерву у судовому засіданні, час,
дату, місце проведення судового
засідання представники обох сторін
належно повідомлені судом при
оголошенні перерви, про що зазначено у
протоколі судового засідання від
06.02.2014р.

Після перерви у судове засідання
27.02.2014р. представник відповідача не
з'явився, про причини неявки не
повідомив. Клопотань, заяв щодо
судового засідання 27.02.2014р. до суду від
відповідача не надходило.

25.02.2014р. за вх. № 2219/14 до суду надійшли
письмові пояснення відповідача, за
якими викладено заперечення проти
позову, що полягають у наступному.

Позивачем не виконано частини умов
договору - не сплачено залишку суми в
15тис.грн., не надано доказів
невиконання зобов'язань відповідачем.
Відповідач стверджує про направлення
на електронну адресу позивача копії
акта здачі-прийняття робіт (надання
послуг) щодо рекламних послуг на
15тис.грн. від 21.10.2013р. та про
непідписання цього акту.

Також за викладенням пояснень
відповідач навів таку фразу: "Посилання
позивача на пред'явлення відповідачем
доказів щодо достовірного друкування
кількості рекламної продукції не є
об'єктивним, тому що істотною умовою
договору про надання рекламних послуг
є вартість послуг рекламіста. Вартість
зазначених послуг розраховується
рекламістом (відповідачем) самостійно,
виходячи з собівартості таких послуг
та ринкової ситуації, та керуючись ст. 23
Закону України "Про підприємства в
Україні", ст.6-7 Закону України "Про ціни
та ціноутворення". Тобто вищезазначена
сума це не оплата за певний тираж
надрукованої продукції, а ціна за сам
факт рекламування".

Неявка представника відповідача у
судове засідання 27.02.2014р. не
унеможливлює розгляд справи, відтак, не
є підставою для відкладення розгляду
справи за ст.77 ГПК України.

С у д в с т а н о в и в:

За викладенням позовної заяви в
обґрунтування вимог серед підстав
позову про стягнення 15тис.грн. на
повернення часткової оплати
замовлених послуг позивач навів таке
твердження: "укладення договору про
надання рекламних послуг
підтверджується листом ТОВ "СКІ КЛАБ"
за № 08/07 від 08.07.2013р., відповідно до
якого відповідачем виконано ряд
рекламних послуг на 15тис.грн., а саме,
розміщення логотипів:

- на рекламних флаєрах, у двох видах,
тираж яких складає - 30000 екземплярів;

- на подарункових сертифікатах для
однієї поїздки - 1000 екземплярів;

- на подарункових сертифікатах для
місячного навчання - 1000 екземплярів;

- на рекламній продукції для шкіл - 1000
екземплярів; .

- на трьох рекламних банерах, які
розміщувались у вигляді павука;

- на банері, який розміщено на фасаді
будівлі ТРЦ "Фабрика".

Відповідно, поряд з твердженням у
наведеній фразі про укладення договору
позивач стверджує про надання
відповідачем йому рекламних послуг на
15тис.грн., але за позовом просить
повернути сплачені - 15тис.грн. за ці
послуги як невчинені, що є
суперечливим.

Як зазначив позивач, що не
заперечується відповідачем, на
підставі комерційної пропозиції ТОВ
"СКІ КЛАБ" електронною поштою від
15.04.2013р. про рекламні можливості
гірнолижного клубу "SKI club", можливість
надання рекламних послуг стосовно
позитивного іміджу компанії за
наданими зразками поліграфічної
продукції та зовнішньої реклами,
рахунку-фактури відповідача № СФ-0000001
від 13.05.2013р. про передплату за рекламні
послуги, платіжних доручень позивача №
2218 від 22.05.2013р., № 2660 від 09.07.2013р., № 2797
від 23.07.2013р. про часткову оплату (в сумі
загалом 15тис.грн.) за рекламні послуги
слід дійти висновку про виникнення у
сторін зобов'язань щодо надання
рекламних послуг (у відповідача) та
щодо їх оплати (у позивача).

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Зокрема такими підставами є
договори та інші правочини, інші
юридичні факти. За ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зміст наведених обґрунтувань, названих
документів, зазначених норм, як
вказано, свідчить про виникнення
зобов'язань у сторін.

За листом відповідача № 08/07 від 08.07.2013р.
(копію його надано суду позивачем у
додатку до позовної заяви - а.с.15)
зазначено, що відповідно до
попередньої домовленості між
сторонами відповідачем було виконано
такі рекламні послуги:

- розміщення логотипу на рекламних
флаєрах у двох видах, тираж яких
складає 30000 екземплярів;

- розміщення логотипу на подарункових
сертифікатах для однієї поїздки, тираж
яких складає 1000 екземплярів;

- розміщення логотипу на подарункових
сертифікатах для місячного навчання,
тираж яких складає 1000 екземплярів;

- розміщення логотипу на рекламній
продукції для шкіл у кількості 1000
екземплярів;

- розміщення логотипу на трьох
рекламних банерах, які розміщувались у
вигляді павука;

- розміщення логотипу на банері, який
розміщено на фасаді будівлі ТРЦ
"Фабрика".

В тому ж листі зазначено, що вартість
стверджуваних відповідачем як вже
вчинені послуги складає 15тис.грн. При
цьому відповідач зазначив, що на час
листа отримав лише 5тис.грн. при
зобов'язанні позивача сплатити
30тис.грн.

Дійсно в рахунку-фактурі № СФ-0000001 від
13.05.2013р. (копія на а.с.13) мова йде про
передплату за послуги на суму 30тис.грн.,
а станом до дати листа від 08.07.2013р.,
згідно з наданими суду позивачем в
копіях документами за платіжним
дорученням № 2218 від 22.05.2013р., позивач
сплатив позивачу 5тис.грн.

Після листа відповідача наведеного
змісту позивач сплатив йому 5тис.грн. за
платіжним дорученням № 2660 від 09.07.2013р.
та ще стільки ж платіжним дорученням №
2797 від 23.07.2013р. (їх копії на а.с.16, 17).

З огляду на хронологію названих двох
платежів після письмового
повідомлення відповідача про вчинення
послуг, згадану судом суперечливість
тексту позовної заяви - обґрунтувань
вимог не виглядає переконливим
твердження позивача про невчинення
рекламних послуг відповідачем. За ст.33
ГПК України позивач повинен довести ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог. Позов не може
бути задоволеним на підставі
суперечливих, непереконливих
обґрунтувань.

Суд прийняв до уваги текст акту наданих
послуг № ОУ-0000007 від 21.10.2013р., наданого
відповідачем суду в копії в додатку до
письмових пояснень, що підписаний лише
відповідачем "щодо вчинення рекламних
послуг на 15тис.грн.". Проте суду і
відповідачем не доведено направлення
цього акту (як стверджується -
електронною поштою) позивачу. Цей
елемент недоведення не створює
підстав, які б обґрунтовували
недоведений позов позивачем.

Позовну заяву сформовано таким чином,
що відповідач за нею, за точкою зору
позивача, має обов'язок, зобов'язання
повернути 15тис.грн. оплати послуг у
випадку ненадання послуг.

Насправді, ні умови зобов'язань щодо
надання рекламних послуг, їх оплати, ні
статті матеріальних законів,
використаних позивачем при
обґрунтуванні позовних вимог - на них
зроблено посилання за позовною заявою,
не містять норми, які б зобов'язували
відповідача повернути кошти сплачені
за послуги при ненаданні послуг.

Інших підстав вимог про стягнення
15тис.грн. позивач не заявляв,
відповідно, суд не розглядав інших
підстав вимог, ніж заявлені позивачем.

Відмовляючи у позові суд на підставі
ст.49 ГПК України відносить на позивача
судовий збір у справі.

Керуючись ст. 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Повне рішення складено

28.02.2014р.

Суддя
В.В. Чернявський