ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.Справа № 916/1699/13

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Пироговського В.Т., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання -
Желєзному Є.О.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 м. Татарбунари, Одеська область

на рішення Господарського суду
Одеської області від 10.10.2013 року

по справі № 916/1699/13

за позовом прокурора Татарбунарського
району Одеської області в інтересах
держави в особі Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області

до відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м. Татарбунари,
Одеська область

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Татарбунарська
районна державна адміністрація
Одеської області

про знесення самочинно збудованого
об'єкта нерухомості та звільнення
самовільно зайнятої земельної
ділянки,-

за участю:

прокурора: Лянна О.А.

представників сторін:

від Інспекції державного архітектурно
- будівельного контролю в Одеській
області: не з'явився, повідомлений
належним чином;

від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
м. Татарбунари, Одеська область: ОСОБА_2
- за довір.,

від Татарбунарської районної
державної адміністрації Одеської
області: не з'явився, повідомлений
належним чином.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 31.12.2013 р.
прийнята до провадження та призначена
до розгляду апеляційна скарга фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 м.
Татарбунари, Одеська область на
рішення Господарського суду Одеської
області від 10.10.2013 року по справі №
916/1699/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна скарга розглянута в
межах процесуального строку,
визначеного ст. 102 ГПК України.

Рішенням Господарського
суду Одеської області від 10.10.2013 р. по
справі № 916/1699/13 задоволено позов
прокурора Татарбунарського району,
поданий в інтересах держави в особі
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, про знесення самочинно
збудованого об'єкта нерухомості -
будівлі бару "ІНФОРМАЦІЯ_1", звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
яка розташована на території АДРЕСА_1,
та приведення її у придатний для
використання стан

Судове рішення мотивоване тим, що
спірна земельна ділянка фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_1 м. Татарбунари в
установленому законодавством порядку
не виділялась, а збудована на цій
земельній ділянці будівля - бару
"ІНФОРМАЦІЯ_1" є самочинним
будівництвом.

Не погодившись з наведеним
судовим рішенням, фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 м. Татарбунари
звернулась до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій наполягає на його
скасуванні.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що при розгляді
справи суд першої інстанції не з'ясував
всіх обставин справи.

Крім того, апелянт зазначає, що
місцевим господарським судом в основу
оскаржуваного рішення покладено
постанову Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області від 31.05.2013 р. № 108,
відповідно до якої відповідача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення Закону
України „Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" та накладено штраф в сумі 51
615 грн. Проте, судом не враховано той
факт, що постановою Одеського
окружного адміністративного суду від
10.09.2013 р. по справі № 815/5845/13-а постанову
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області від 31.05.2013 р. № 108 визнано
неправомірною та скасовано.

Серед доводів апеляційної скарги
зазначено також те, що прокурором не
вірно визначено особу, яка виконує
функції держави у спірних
правовідносинах.

Враховуючи вище викладене,
фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м.
Татарбунари наполягає на тому, що
оскаржуване рішення Господарського
суду Одеської області від 10.10.2013 р.
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

За результатами розгляду
матеріалів справи суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м. Татарбунари,
Одеська область підлягає частковому
задоволенню за наступними підставами.

20.12.2002р. між Татарбунарською районною
державною адміністрацією та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір на право тимчасового
користування землею.

За умовами цього договору фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 отримав в
оренду строком на три роки (до 2005 року)
земельну ділянку площею 0,035 га (піщана
коса) під розміщення малої
архітектурної форми.

Вказаний договір зареєстровано в Книзі
записів державної реєстрації
договорів на право користування
(оренди) землею 06.05.2003 р. за № 50.

Як свідчать матеріали справи, головним
державним інспектором інспекційного
відділу № 1 інспекційного управляння в
Одеській області, проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил, за
результатами якої 07.05.2013 р. складено
акт.

Зі змісту цього акту вбачається, що
земельна ділянка, яка розташована на
території АДРЕСА_1 використовується
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 м.
Татарбунари під розміщення будівлі -
бару "ІНФОРМАЦІЯ_1" без прийняття
зазначеної будівлі в експлуатацію, що є
порушенням ст. 39 Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності".

24.05.2013 р. Інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області складено припис № 427
про усунення порушень законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зі змісту якого вбачається, що
фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 м.
Татарбунари зобов'язано знести
самовільно збудований об'єкт або
оформити правовстановлюючі та
дозвільні документи згідно чинного
законодавства.

Також, цією ж датою Інспекцією складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності стосовно
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м.
Татарбунари, у зв'язку з експлуатацією
будівлі бару без введення її в
експлуатацію.

Постановою Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області від 31.05.2013 р. № 108
фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 м.
Татарбунари визнано винним у вчиненні
правопорушення , передбаченого п. 6 ч. 2
ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", та
накладено штраф в сумі 51 615 грн.

В червні 2013 р. прокурор
Татарбунарського району Одеської
області звернувся до Господарського
суду Одеської області з позовом в
інтересах держави в особі Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м.
Татарбунари про зобов'язання
відповідача:

- знести самочинно збудований
об'єкт нерухомості - будівлю бару
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться на
території АДРЕСА_1;

- звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку, яка розташована на
території АДРЕСА_1, загальною площею 395
кв. м.;

- привести земельну ділянку у придатний
для використання стан.

Відповідно до ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами прокурорів, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави.

Прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
прокурора Татарбунарського району,
вимоги про знесення самочинно
збудованого об'єкту, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та приведення її у придатний до
використання стан обґрунтовано тим, що
відповідач використовує земельну
ділянку без правовстановлюючих
документів.

Враховуючи зміст позовних вимог та їх
обґрунтування, суд апеляційної
інстанції зауважує на тому, що в силу
приписів ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Відповідно до ч. 4 наведеної норми якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Суб'єктами права власності на землю,
відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦК України, є
фізичні особи, юридичні особи, держава,
територіальні громади.

Самовільне зайняття земельної ділянки,
у розумінні ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" від 19.06.2003 р. № 963-IV (зі
змінами та доповненнями), - це будь-які
дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу
України самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

З огляду на обставини справи, зміст
позовної заяви прокурора та приписи
наведених вище норм, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
прокурором Татарбунарського району
невірно визначено особу, яка виконує
функції держави у спірних
правовідносинах, і позов необхідно
було заявляти в інтересах органу, який
виконує функції власника спірної
земельної ділянки.

Відповідно до абз. 4 п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 16.01.2013 р. № 2 якщо
господарський суд помилково порушив
провадження у справі за позовом
прокурора, в якій неправильно
визначено позивача за вимогами про
захист інтересів держави, такий позов
підлягає залишенню без розгляду
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись, п. 1
ч. 1 ст. 81, 85, 99, 101-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м. Татарбунари
задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської
області від 10.10.2013 р. по справі № 916/1699/13
скасувати, позов прокурора
Татарбунарського району залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та
підписано 17.02.2014 р.

Головуючий суддя
Л.В. Лавриненко

Судді
В.Т. Пироговський

І.Г. Філінюк