ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" лютого 2014 р.
Справа
№ 918/156/14

за позовом Приватного підприємства
"Мадагаскар" м. Житомир

до Приватного підприємства "Компанія
"Прімавера" м. Рівне

про стягнення в сумі 2 820 грн. 00 коп.

Суддя Кочергіна
В.О.

Представники сторін:

від позивача Тияра А.О. - за
довіреністю 14/26 від 03.02.2014 року

від відповідача не з'явився

Суть спору:

06.02.2014р. позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача 2 820
грн. 00 коп. заборгованості.

Ухвалою суду від 07.02.2014р. порушено
провадження у справі №918/156/14 та
призначено справу до розгляду в
засіданні господарського суду на
18.02.2014р.

В судовому засіданні представник
позивача повідомив, що 17.02.2014р.
відповідачем погашено заборгованість
в повному розмірі. Просить суд
провадження у справі припинити у
зв'язку з відсутністю предмета спору.
Також позивач просить суд стягнути з
відповідача судові витрати по справі, а
саме 1827грн. витрат по оплаті судового
збору та 1500грн. витрат на оплату
юридичних послуг. В підтвердження
надання юридичних послуг долучив копію
договору про надання послуг від
28.01.2014р., укладеного між ТзОВ - фірма
"Кадет" (Виконавець) та Приватним
підприємством "Мадагаскар" (Замовник).

Відповідач в судове засідання явку
повноважного представника не
забезпечив. 18.02.2014 року на адресу суду
від відповідача надійшла заява про
погашення заборгованості з долученням
копії платіжного доручення №44 від
17.02.2014р.

Судом встановлено, що після
пред'явлення позову відповідачем
проведено повне погашення
заборгованості, з огляду на що, суд
приходить до висновку про відсутність
предмета спору на час розгляду справи.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст.80
Господарського процесуального
кодексу, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Згідно з п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1
ст. 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК можливе в
разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи.

Враховуючи те, що після звернення
позивача до суду з позовом
заборгованість відповідачем повністю
погашена, на час розгляду справи
предмет спору відсутній, суд вважає за
необхідне провадження у справі
припинити на підставі пункту 1-1 частини
1 статті 80 ГПК України.

За змістом ч. 3 ст. 80 ГПК України про
припинення провадження у справі
виноситься ухвала, в якій мають бути
вирішені питання про розподіл між
сторонами господарських витрат.

Частиною 2 ст. 49 ГПК передбачено, що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

Суд зважає на те, що пунктом 4.7
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" встановлено, що частиною
другою статті 49 ГПК передбачено, що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку про покладення на відповідача
витрат по сплаті судового збору в сумі 1
827 грн. 00 коп., у зв'язку з тим, що спірні
правовідносини виникли у зв'язку з його
неправильною поведінкою.

Стосовно позовних вимог в частині
стягнення 1500грн. судових витрат,
понесених на оплату правової допомоги
судом враховується наступне.

В підтвердження надання послуг
правової допомоги позивачем долучено
до матеріалів справи копію договору
про надання послуг від 28.01.2014р.,
укладеного між ТзОВ - фірма "Кадет"
(Виконавець) та Приватним
підприємством "Мадагаскар" (Замовник).

Згідно з ст. 44 ГПК Украни судові витрати
складаються з державного мита, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Рішенням Конституційного суду України
у справі №1-42013 від 11.06.2013 року
встановлено, що до складу судових
витрат на юридичні послуги, які
підлягають відшкодуванню юридичній
особі у господарському судочинстві,
належать суми, сплачені такою особою,
якщо інше не передбачено законом, лише
за послуги адвоката.

З наявних в матеріалах справи доказів
не вбачається оплати послуг адвоката
позивачем.

При цьому, витрати позивача на отриману
юридичну допомогу, не носять
зобов'язального характеру для
відповідача, не пов'язані з його
заборгованістю, тобто, ці витрати не
перебувають у причинно-наслідковому
зв'язку із порушенням відповідачем
своїх зобов'язань за договором,
пов'язаним із зверненням позивача до
господарського суду для захисту своїх
прав.

За приписами ст.28 ГПК України справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють в межах
повноважень, наданих їм законодавством
або установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств, організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджується довіреністю від імені
підприємства, організації.

Таким чином, залучення до участі у
справі в якості представника іншої
особи є правом, а не обов'язком сторони,
тобто, пов'язано лише з волевиявленням
цієї сторони, а її витрати щодо такої
особи не носять для іншої сторони у
справі обов'язкового характеру.

Зважаючи на наведене, суд приходить що
витрати на оплату юридичних послуг у
розмірі 1500грн. не є судовими витратами
в розумінні ст.44 Господарського
процесуального кодексу України, а тому
не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.44, ч.2 ст.49, п.1-1 ст.80, ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом
Приватного підприємства "Мадагаскар"
м. Житомир до Приватного підприємства
"Компанія "Прімавера" м. Рівне про
стягнення в сумі 2 820грн. припинити.

Стягнути з Приватного підприємства
"Компанія "Прімавера" (33001, м. Рівне, вул.
П. Могили, 28, ) на користь
Приватного підприємства "Мадагаскар"
(10025, м. Житомир, вул. Корольова, 150-А, ) 1827грн. 00коп. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім гривень 00коп.) -
витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Суддя
Кочергіна В.О.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (10025,
м.Житомир, вул. Корольова, 150-А);

3 - відповідачу рекомендованим (33001,
м.Рівне, вул. П.Могили, 28).