КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2014 р. Справа№ 5011-18/12364-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Тарасенко К.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Лучша А.Ю. - дов. від 07.02.2014
року № 01-8/2д

від відповідача 1: Цукренко О.О. - дов.
від 30.01.2014 року б/н

від відповідача 2: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу
Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України на рішення
господарського суду міста Києва від
05.07.2013 року

у справі № 5011-18/12364-2012 (суддя Мельник
В.І.)

за позовом Донецького державного
науково-дослідного та проектного
інституту кольорових металів (м.
Донецьк)

до 1. Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України (м. Київ)

2. Державної інспекції з
енергозбереження (м. Київ)

про зобов'язання звільнити займане
приміщення та стягнення 108 216 грн. 99 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернувся Донецький державний
науково-дослідний та проектний
інститут кольорових металів з позовом
до Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України про
зобов'язання відповідача звільнити
займане приміщення та стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі
108 216 грн. 99 коп.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Ухвалою від 07.06.2013 року господарський
суд міста Києва залучив до участі у
справі в якості співвідповідача -
Державну інспекцію з енергозбереження.

Останнім рішенням від 05.07.2013 року
господарський суд міста Києва позов
задовольнив. Зобов'язав Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України, як
правонаступника Державної інспекції з
енергозбереження, звільнити займане
приміщення 395,6 кв.м, що знаходяться за
адресою: м. Донецьк, проспект Лагутенко
14. Стягнув з Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України, як
правонаступника Державної інспекції з
енергозбереження, на користь
Донецького державного
науково-дослідного та проектного
інституту кольорових металів 108 216 грн.
99 коп. - боргу за утримання орендованих
приміщень, 3 266 грн. 35 коп. - судового
збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду
Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України звернулося
до апеляційного господарського суду з
клопотанням про поновлення
пропущеного строку на апеляційне
оскарження та з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
05.07.2013 року № 5011-18/12364-2012 та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 року
відповідачу 1 було відновлено строк на
апеляційне оскарження рішення, його
апеляційна скарга була прийнята до
провадження та призначено розгляд
справи № 910/5335/13 у судовому засіданні за
участю представників сторін.

Розпорядженням секретаря судової
палати від 13.02.2014 року склад судової
колегії змінювався.

В судове засідання 13.02.2014 року
повноважні представники відповідача 2
не з'явилися. Відповідач 2 ліквідований
про що 26.06.2013 року внесено запис до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

В судовому засіданні 13.02.2014 року
представник відповідача 1 підтримала
вимоги апеляційної скарги. Представник
позивача проти вимог апеляційної
скарги заперечувала з підстав,
викладених у відзиві на апеляційну
скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, судова
колегія апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення місцевого господарського суду
має бути залишено без змін, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди
передається індивідуально визначене
майно виробничо-технічного
призначення (або цілісний майновий
комплекс), що не втрачає у процесі
використання своєї споживчої якості
(неспоживна річ).

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 283 ГК України
об'єктом оренди може бути нерухоме
майно (будівлі, споруди, приміщення).

Ч. 6 ст. 283 ГК України визначено, що до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
„Про оренду державного та
комунального майна" від 10.04.1992 року №
2269-XII цей Закон регулює організаційні
відносини, пов'язані з передачею в
оренду майна державних підприємств,
установ та організацій, підприємств,
заснованих на майні, що належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності
(далі - підприємства), їх структурних
підрозділів, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна, що
перебуває в державній та комунальній
власності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України „Про
оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

27.06.1997 року Донецький державний
інститут кольорових металів
(орендодавець) та Дирекція обласної
державної інспекції з
енергозбереження (орендар) уклали
договір оренди державного майна №
825-15/97, відповідно до умов якого
орендодавець передає, а орендар
приймає нерухоме майно -приміщення в
кількості 138 кв.м для використання під
службові приміщення інспекції у
оплатне користування, яке знаходиться
на балансі Донецького державного
інституту кольорових металів.

Відповідно до п. 2.1 договору від 27.06.1997
року № 825-15/97 вступ орендаря в
користування майном настає одночасно з
підписанням сторонами договору і акту
приймання-передачі вказаного майна.

Згідно з п. 2.4 договору від 27.06.1997 року №
825-15/97 майно вважається повернутим
орендодавцеві з моменту підписання
сторонами акту приймання-передачі.

Пунктом 3.1 договору від 27.06.1997 року №
825-15/97 передбачено, що ціна договору
складається із витрат на утримання
будинку на 1997 рік - 4 985 грн., в тому числі
ПДВ 820 грн.; від сплати орендної плати та
податку на землю орендар звільнений.

У п. 3.1.4 договору зазначено, що плата за
договором перераховується орендарем
орендодавцю щомісячно не пізніше 25-го
числа місяця, який передує
оплачуваному.

Послуги за користування телефонами,
телетайпом і телексом оплачуються
згідно фактичних затрат шляхом
перерахування не пізніше 10 числа
місяця, який слідує за розрахунковим (п.
3.1.5 договору).

Відповідно до п. 10.1. договору від 27.06.1997
року № 825-15/97 він діє з 01.07.1997 року по
31.12.1998 року.

Згідно з п. 10.2 договору від 27.06.1997 року №
825-15/97 умови договору зберігаються на
протязі всього терміну дії договору.

Пунктом 10.3 договору від 27.06.1997 року №
825-15/97 передбачено, що зміна чи
розірвання договору можуть мати місце
за згодою сторін.

У п. 10.7 договору від 27.06.1997 року № 825-15/97
зазначено, що дія договору оренди
припиняється у випадку закінчення
строку, на який його було укладено.

Між сторонами було підписано акт
прийому-передачі майна, а саме: кімнати
№ 601 площею 16,0 кв.м; кімнати № 603 площею
31,5 кв.м; кімнати № 605 площею 46,0 кв.м;
кімнати № 607 площею 27,5 кв.м; кімнати № 609
площею 17,0 кв.м.

В додатковій угоді № 1/97 від 27.10.1997 року
сторони дійшли згоди, що ціна договору
оренди з жовтня по грудень 1997 року
становить 1 562 грн. і пункт 3.1.4 договору
від 27.06.1997 року № 825-15/97 виклали в
наступній редакції: „плата за
договором визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за попередній місяць,
вноситься орендарем щомісячно не
пізніше 30 числа вказаного місяця,
згідно виставленого орендодавцем
рахунку-фактури до 20 числа даного
місяця".

Додатковою угодою № 2/98 від вересня 1998
року сторони погодилися, що ціна
додаткової угоди (орендної плати на 1998
рік) становить 6 921 грн. 50 коп. з ПДВ; на
місяць з вересня 1998 року - 742 грн. 39 коп. з
ПДВ.

Додатковою угодою № 3/98 від вересня 1998
року сторони погодилися, що ціна
договору оренди з 01.01.1999 року по 31.12.1999
року становить 8 909 грн. 90 коп. з ПДВ і
складається з орендної плати - 1 грн. 20
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 8 908 грн. 70 коп.

Додатковою угодою № 5/99 від 29.03.1999 року
сторони погодилися, що ціна договору
оренди з 01.04.1999 року по 31.12.1999 року
становить 10 380 грн. 20 коп. з ПДВ і
складається з орендної плати - 1 грн. 20
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 10 379 грн.

01.04.1999 року між сторонами було
підписано акт прийому-передачі
орендованого майна, відповідно до
якого позивач передав відповідачеві
приміщення площею 367 кв.м, зокрема:
кімнату № 601 площею 15,7 кв.м; кімнату № 602
площею 53,0 кв.м; кімнату № 603 площею 31,3
кв.м; кімнату № 604 площею 42,0 кв.м;
кімнату № 606 площею 46,0 кв.м; кімнату № 608
площею 42,0 кв.м; кімнату № 610 площею 46,0
кв.м; кімнату № 612 площею 40,0 кв.м;
кімнату № 614 площею 51,0 кв.м.

Додатком до додаткової угоди № 5/99 від
29.03.1999 року слугує також ще один акт
прийому-передачі майна, відповідно до
якого в оренду передаються приміщення
площею 90,5 кв.м, до яких, зокрема,
відносяться: кімната № 605 площею 46,0
кв.м; кімната № 607 площею 27,5 кв.м;
кімната № 609 площею 17,0 кв.м.

Додатковою угодою № 6/2000 від 03.01.2000 року
сторони погодилися, що ціна договору
оренди з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року
становить 29 086 грн. 80 коп. з ПДВ і
складається з орендної плати - 1 грн. 20
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 29 085 грн. 60 коп.

Додатком до додаткової угоди № 6/2000 від
03.01.2000 року слугує також акт
прийому-передачі орендованого майна,
відповідно до якого в оренду
передаються кімната № 605 площею 46,0 кв.м.

30.06.2000 року між сторонами була укладена
додаткова угода № 7/2000, відповідно до
якої пункт 1.1 договору від 27.06.1997 року №
825-15/97 викладено в такій редакції:
„орендодавець передає, а орендар
приймає нерухоме майно - додаткове
приміщення площею 38,7 кв.м для
використання під службове приміщення
інспекції в термінове платне
користування, загальна площа за
інспекцією 451,7 кв.м.".

Також сторони погодили, що ціна
договору оренди з 01.07.2000 року по 31.12.2000
року складає 16 014 грн. 75 коп. і
складається з орендної плати - 2 грн. з
ПДВ і плати за утримання приміщення в
розмірі 16 012 грн. 75 коп.

Згідно акту повернення орендованого
приміщення, відповідач повернув
позивачеві 28.12.2000 року кімнату № 614
площею 56,1 кв.м.

За актом прийому-передачі орендованого
майна в оренду передано кімнату № 607
площею 38,7 кв.м (додаток № 1 до
додаткової угоди № 7/2000).

У додатковій угоді № 8/2001 від 09.01.2001 року
зазначено, що орендодавець передав, а
орендар прийняв нерухоме майно
-приміщення в кількості 395,6 кв.м для
використання під службові приміщення
інспекції; ціна договору оренди з 01.01.2001
року по 31.12.2001 року становить 35 052 грн. 36
коп. і складається з орендної плати в
розмірі 2 грн. 52 коп. і плати за
утримання приміщення в розмірі 35 049 грн.
84 коп.

09.01.2001 року між сторонами договору
підписано акт прийому-передачі
орендованого майна, відповідно до
якого в оренду передано наступні
приміщення загальною площею 395,6 кв.м:
кімната № 601 площею 15,8 кв.м; кімната № 602
площею 53,6 кв.м; кімната № 603 площею 30,3
кв.м; кімната № 604 площею 42,6 кв.м;
кімната № 606 площею 47,2 кв.м; кімната № 608
площею 42,1 кв.м; кімната № 610 площею 52,9
кв.м; кімната № 612 площею 35,8 кв.м;
кімната № 605 площею 44,0 кв.м; кімната № 607
площею 31,3 кв.м.

Додатковою угодою № 9/2002 від 28.12.2001 року
сторони погодилися, що ціна договору
оренди з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року
становить 37 054 грн. 89 коп. з ПДВ і
складається з орендної плати - 2 грн. 68
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 37 052 грн. 21 коп.

Додатковою угодою № 10/2003 від 10.01.2003 року
сторони погодилися, що ціна договору
оренди з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року
становить 36 228 грн. 73 коп. з ПДВ і
складається з орендної плати - 2 грн. 65
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 36 226 грн. 08 коп.

Додатковою угодою № 11/2004 від 08.01.2004 року
сторони погодилися, що ціна договору
оренди з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року
становить 39 189, грн. 50 грн. з ПДВ і
складається з орендної плати - 1 грн. 20
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 39 188 грн. 30 коп.

Додатковою угодою № 1/2005 від 18.01.2005 року
сторони продовжили дію договору оренди
до 30.12.2005 року і зазначили, що
орендодавець надаватиме орендарю
комунальні послуги згідно діючих
розцінок і тарифів з врахуванням
індексу інфляції на основі
виставленого орендарю рахунку.

У додатковій угоді № 12/2005 від 14.12.2005
року сторони зазначили, що продовжено
строк дії договору оренди державного
майна № 825-15/97 від 27.06.1997 року по 28.12.2006
року.

Додатковою угодою № 13/2007 від 30.12.2006 року
сторони погодилися продовжити термін
дії договору оренди до 30.12.2007 року і
зазначили, що ціна договору оренди з
01.01.2007 року по 30.12.2007 року становить 89 461
грн. 34 коп. з ПДВ і складається з
орендної плати - 1 грн. 20 коп. і плати за
утримання приміщення в розмірі 89 460 грн.
14 коп.

Додатковою угодою № 14/2008 від 30.12.2007 року
сторони погодилися продовжити термін
дії договору оренди до 30.12.2008 року і
зазначили, що ціна договору оренди з
01.01.2008 року по 30.12.2008 року становить 106 731
грн. 12 коп. з ПДВ і складається з
орендної плати - 1 грн. 20 коп. і плати за
утримання приміщення в розмірі 106 729
грн. 92 коп.

Додатковою угодою № 16/2009 від 29.01.2009 року
сторони погодилися продовжити термін
дії договору оренди до 30.12.2009 року і
зазначили, що ціна договору оренди
складається з орендної плати - 1 грн. 20
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 12 757 грн. 13 коп.

Додатковою угодою № 19/2010 від 20.01.2010 року
сторони погодилися продовжити термін
дії договору оренди до 30.12.2010 року і
зазначили, що ціна договору оренди
складається з орендної плати - 1 грн. 20
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 14 145 грн. 79 коп.

Додатковою угодою № 20/2011 від 03.01.2011 року
сторони погодилися продовжити термін
дії договору оренди до 30.12.2011 року і
зазначили, що ціна договору оренди
складається з орендної плати - 1 грн. 20
коп. і плати за утримання приміщення в
розмірі 16 954 грн. 16 коп.

Отже, між сторонами було укладено
договір оренди, який діяв з 01.07.1997 року
по 30.12.2011 року.

В матеріалах справи міститься лист
Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України, відповідно
до якого останнє пропонує позивачеві у
зв'язку з ліквідацією Державної
інспекції з енергозбереження
переукласти договір про надання послуг
територіальному управлінню по
Донецькій області з 01.01.2012 року з
Державним агентством з
енергоефективності та
енергозбереження.

У відповідь на вказаний лист позивач
зазначив, що відповідач не повернув
йому орендоване майно і має
заборгованість, а тому зобов'язаний
здійснити оплату заборгованості та
укласти договір або повернути майно.

Державна інспекція з енергозбереження
листом від 20.06.2012 року № 41л/1-12
повідомила позивача, що у бюджеті на 2012
рік бюджетні призначення за
спеціальним фондом державного бюджету
не затверджені і до внесення
відповідних змін до бюджету можливість
погашення кредиторської
заборгованості за надані послуги
відсутня, а також неможливе
переукладення договору.

Отже, дію договору оренди не продовжено
на момент звернення позивача з
позовною заявою до господарського
суду. В судовому засіданні 13.02.2014 року
представник відповідача 1 підтвердила
суду, що договір припинив свою дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
„Про оренду державного та
комунального майна" у разі розірвання
договору оренди, закінчення строку
його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря,
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Згідно з п. 2.4 договору від 27.06.1997 року №
825-15/97 майно вважається повернутим
орендодавцеві з моменту підписання
сторонами акту приймання-передачі.

В матеріалах справи немає акту
прийому-передачі, який би
підтверджував той факт, що Державна
інспекція з енергозбереження
повернула об'єкт оренди позивачеві.

Крім того відповідно до повідомлення
державного реєстратора Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 26.06.2013 року б/н до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
було внесено запис № 6006376 про
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи - Державної
інспекції з енергозбереження.

Відповідно до п. 2 Указу Президента
України „Про Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України" від 13.04.2011
року № 462/2011 установлено, що Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України є
правонаступником Національного
агентства України з питань
забезпечення ефективного використання
енергетичних ресурсів та Державної
інспекції з енергозбереження -
урядового органу державного
управління, що діяв у системі
Національного агентства України з
питань забезпечення ефективного
використання енергетичних ресурсів.

Позивач надав суду фотографії з яких
вбачається, що орендовані відповідачем
2 приміщення продовжують бути
зайнятими.

За твердженнями позивача їх займає
відповідач 1. В судовому засіданні
13.02.2014 року представник відповідача 1
підтвердила суду, що відповідач 1
займає приміщення, оскільки позивач не
просив їх звільнити.

За відсутності укладеного договору
оренди у відповідач 1 відсутні підстави
займати орендовані відповідачем 2
приміщення, а відтак місцевий
господарський суд правомірно
задовольнив позов в частині
зобов'язання Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України звільнити
займане ним приміщення площею 395,6 кв.м,
яке знаходиться за адресою: проспект
Лагутенко, 14, м. Донецьк.

В матеріалах справи міститься акт
звірки взаєморозрахунків станом на
01.01.2011 року, підписаний представниками
позивача і відповідача 2, відповідно до
якого відповідач здійснив оплату
наданих за договором оренди послуг.

Позивач у своїй позовній заяві
зазначає, що за період фактичного
використання відповідачем 2 приміщень
позивача, у відповідача 2 станом на
01.07.2012 року виникла заборгованість за
користування державним майном та
комунальними послугами, а саме:

- орендна плата в розмірі 1 грн. 20 коп. на
рік з ПДВ;

- плата за утримання майна та
комунальні послуги в розмірі 108 216 грн. 99
коп.

В матеріалах справи містяться
рахунки-фактури на вказану суму.

Відповідач 1 у своєму відзиві на
позовну заяву зазначає, що на даний час
Державна інспекція з енергозбереження
господарської діяльності не веде.

Також відповідач 1 наголошує на тому, що
між сторонами не укладено додаткової
угоди до договору оренди на 2012 рік у
зв'язку з ліквідацією установи та
відсутністю коштів на розрахунковому
рахунку.

Статтею 47 Бюджетного кодексу України
передбачено, що до затвердженого
розпису бюджету розпорядники
бюджетних коштів одержують бюджетні
асигнування, що є підставою для
затвердження кошторисів. Порядок
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Державне
казначейство України здійснює
контроль за відповідністю кошторисів
розпорядників бюджетних коштів
розпису бюджету. Розпорядники
бюджетних коштів забезпечують
управління бюджетними асигнуваннями і
здійснення контролю за виконанням
процедур та вимог, встановлених цим
кодексом.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу
України, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами, враховуючи необхідність
виконання бюджетних зобов'язань
минулих років, взятих на облік органами
Державного казначейства України; щодо
завдань (проектів) Національної
програми інформатизації - після їх
погодження з Генеральним державним
замовником Національної програми
інформатизації -центральним органом
виконавчої влади, визначеним Кабінетом
Міністрів України. Розпорядження
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання за спеціальним фондом
бюджету виключно в межах відповідних
фактичних надходжень спеціального
фонду бюджету.

У відзиві на позов зазначається, що
розпорядником бюджетних коштів для
забезпечення управління бюджетними
асигнуваннями була Державна інспекція
з енергозбереження, яка своїм
кошторисом затверджувала кошти
територіальному управлінню Інспекції
по Донецькій області на оплату послуг,
в тому числі і на оплату оренди
приміщень.

Також відповідач 1 зазначив, що у
відповідача 2 немає ніяких зобов'язань
перед позивачем, оскільки підставою
для виникнення прав та обов'язків у
суб'єктів господарювання є договори та
інші правочини, а на 2012 рік між
сторонами відсутні договірні
зобов'язання.

Позивач просить стягнути з відповідача
1 плату за утримання майна та
комунальні послуги у розмірі 108 216 грн. 99
коп.

Статтею 1 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезенням побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством,
є комунальними послугами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Так як встановлено, що відповідач 1
фактично займає орендовані приміщення
відповідача 2, а також являється його
правонаступником, то він здійснював
споживання наданих комунальних послуг
в орендованих і не повернутих
відповідачем 2 приміщеннях.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

В матеріалах справи наявні кошторис
витрат, договір оренди, акт позбавлення
енергопостачання, рахунки, які
отримані відповідачем, згідно яких
відповідач зобов'язаний сплатити
витрати за утримання майна у розмірі 108
216 грн. 99 коп., що згідно довідки
позивача від 12.02.2013 року № 01-8-87 (т. 2
а.с.41) складається з відшкодування з
теплопостачання, водопостачання та
водовідведення, відшкодування
експлуатаційних витрат (витрати на
дезінфекцію, на проведення поточного
ремонту, на проведення технічного
обслуговування будинку, тощо),
відшкодування яких також передбачено
п. 3.1.2 договору.

З огляду на вищезазначене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що відповідач 1,
як правонаступник відповідача 2, має
відшкодувати спожиті комунальні
послуги вартістю 108 216 грн. 99 коп., а тому
рішення місцевого господарського суду
в частині стягнення боргу за утримання
орендованих приміщень підлягає
залишенню без змін.

Також колегія суддів апеляційного
господарського суду встановила, що до
ліквідації відповідача 2
відшкодовувати борг за утримання
орендованих приміщень мав він. Проте
оскільки його припинено, то місцевий
господарський суд правомірно припинив
провадження по справі в частині
позовних вимог до відповідача 2.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
відповідача 1, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому відсутні підстави для
скасування рішення господарського
суду.

Колегія суддів вважає, що
господарський суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
агентства з енергоефективності та
енергозбереження України на рішення
господарського суду міста Києва від
05.07.2013 року по справі № 5011-18/12364-2012
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 05.07.2013 року по справі №
5011-18/12364-2012 залишити без змін.

3. Справу № 5011-18/12364-2012 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Повний текст постанови
підписано__17.02.2014 р.__

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
К.В. Тарасенко

А.Г. Майданевич