ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.
Справа № 911/4765/13

За позовом ФОП - Літоша Григорія
Матвійовича, с. Селезенівка

до Маловільшанської
сільської ради, с. Мала Вільшанка

про стягнення 64 339 грн. 45 коп.

Суддя - Мальована Л.Я.

Представники:

позивач - Літош Г.М.;

Гальчинський О.В. (дов. № б/н від 31.12.2013
року);

відповідачів - Шевченко В.О. (сільський
голова).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 64 339 грн. 45 коп.
заборгованості з яких: 44 000 грн. 00 коп. -
сума основного боргу згідно договору
про надання послуг від 04.04.2011 р., 16 069
грн. 04 коп. - пені, 3 258 грн. 41 коп. - 3%
річних, 1 012 грн. 00 коп. - інфляційні.

Відповідач проти позову заперечує
частково, посилаючись на те, що договір
про надання послуг від 04.04.2011 року між
сторонами відсутній, сторони уклали
договір підряду 30.07.2013 року, та був
підписаний акт виконаних робіт від
06.08.2013 року на суму 44 689 грн. 55 коп.

На день розгляду справи позивачем було
подано додаткові пояснення в яких
зазначено, що між сторонами існував
договір від 04.04.2011 року, згідно якого
були виконані роботи по реконструкції
пам'ятника «Гола атака». У 2012 році між
сторонами не було підписано жодних
договорів, а була тільки в 2012 році
розписка відповідача згідно якої він
зобов'язався провести оплату
заборгованості за виконані роботи в
сумі 44 000 грн. 00 коп. до 20.04.2012 року, тобто
останнім кошти не переаховані.

Що стосується договору від 30.07.2013 року
то він укладений на новий обсяг робіт,
стосується реконструкції
меморіального комплексу «Гола атака»,
однак просить суд задовольнити позов
за вже виконану роботу в 2011 році.

Відповідач оригінал договору за 2012 рік
не надав, підтвердив що між сторонами
договори у 2012 році не укладались, надав
копії накладних на закупівлю товарів.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив:

04 квітня 2011 року між Маловільшанською
сільською радою та Фізичною
особою-підприємцем Літошем Григорієм
Матвійовичем було укладено договір про
надання послуг, відповідно до умов
якого передбачено, що виконавець
зобов'язується за завданням замовника
протягом визначеного в договорі строку
надавати за плату послуги з
реставрації пам'ятника «Гола атака», а
замовник оплачувати надані послуги.

На підтвердження факту виконання робіт
за договором про надання послуг від
04.04.2011 року позивачем було надано акт
виконаних робіт від 01.07.2011 року, який
відповідачем не підписаний. Крім того,
відповідач у своїх поясненнях
заперечує проти факту виконання
позивачем робіт з ремонту та
реставрації пам'ятника «Гола атака»
відповідно до вказаного акту.

30.07.2013 року між сторонами було укладено
договір підряду № 1 (далі - договір
підряду) відповідно до умов якого
підрядник зобов'язується на свій ризик
власними силами і засобами виконати
капітальний ремонт комплексу «Гола
атака» відповідно до проектно
кошторисної документації,
розташованого по вулиці Перемоги села
Мала Вільшанка Білоцерківського
району, а замовник зобов'язується
оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 3.1. договору підряду за
надання передбачених договором робіт
замовник виплачує підряднику 44 688 грн.
00 коп.

Пунктом 3.2. договору підряду
передбачено, що здавання послуг
підрядником та приймання їх
результатів замовником оформляється
актом приймання-передачі наданих
послуг, який підписується повноважними
представниками сторін протягом 3-х
робочих днів після фактичного надання
послуг.

На виконання умов договору підряду
позивач виконав капітальний ремонт
комплексу «Гола атака», що
підтверджується актом приймання
виконаних робіт № 1 від 06.08.2013 року та
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт, які підписані
сторонами та засвідчені печаткою
відповідача.

Відповідач у наданому до суду відзиві
зазначає, що на виконання своїх
зобов'язань згідно договору підряду
ним було подано до Білоцерківського
управління Державного казначейства
України в Київській області платіжне
доручення від 06.08.2013 року, договір
підряду № 1 від 30.07.2013 року та акт № 1 від
06.08.2013 року, які були зареєстровані в БЦ
УДКСУ Київської області, але не були
перераховані казначейством.

Таким чином суд дійшов висновку, що
станом на час розгляду справи в суді
заборгованість відповідача за надані
послуги становить 44 688 грн. 00 коп. та
підтверджується матеріалами справи,
проте позивачем заявлено до стягнення
44 000 грн. 00 коп. боргу по договору від
04.04.2011 року.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача боргу в сумі 44 000 грн. 00 коп. є
обґрунтованими, і тому підлягають
задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про
стягнення 16 069 грн. 04 коп. пені, 3 258 грн.
41 коп. трьох відсотків річних та 1 012
грн. 00 коп. інфляційних втрат то суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог про стягнення пені, трьох
відсотків річних та інфляційних втрат
позивач посилається на наявну в
матеріалах справи копію договору про
надання послуг від 04.04.2011 року та акт
виконаних робіт від 01.07.2011 року. Судом
було досліджено вказані докази у
справі та зобов'язано позивача ухвалою
від 22.01.2014 року надати для огляду
оригінал договору про надання послуг,
проте позивачем дану вимогу суду не
було виконано оскільки оригінал
договору відсутній. Також суд звертає
увагу на те, що в матеріалах справи
відсутні докази направлення акту
виконаних робіт від 01.07.2011 року на
адресу відповідача, а також на самому
акті відсутні відмітки про вручення
цього акту відповідачу.

Враховуючи ту обставину, що суд, за
наявності порушеного права позивача,
позбавлений можливості перевірити
правильність наведених позивачем
розрахунків, заявлених до стягнення
сум, в наслідок ненадання позивачем
витребуваних судом доказів, а також
враховуючи закінчення строків
розгляду справи в суді, суд позбавлений
можливості розглянути справу за
наявними матеріалами, оскільки
відсутність доказів на підтвердження
наданого позивачем розрахунку,
позбавляє суд можливості всебічно та
повно встановити всі обставини справи.

Суд звертає увагу на те, що позовні
вимоги повинні бути доведені „поза
розумним сумнівом". У цьому разі
розумний сумнів не є сумнівом, що
базується на чисто теоретичній
можливості чи викликаний для уникнення
негативних висновків. Суд повинен
спиратися на всі елементи наданих йому
доказів чи у разі потреби на ті, які він
зможе офіційно отримати. (Справа
Європейського суду з прав людини
„Грецька справа", № 3321/67, 3322/67, 3323/67, 3344/67,
доповідь Комісії від 5 листопада 1969 р.;
рішення Європейського суду з прав
людини по справі „Вільваража та інші
проти Обєднаного Королівства" від 30
жовтня 1991 р. № 215, § 107; рішення
Європейського суду з прав людини по
справі „Науменко проти України" від 10
лютого 2004 року § 109).

На позивача покладається обов'язок
довести належними та допустимими
доказами обставини, на які він
посилається в обґрунтування заявлених
позовних вимог.

Суд не приймає до уваги в якості
належного та допустимого доказу надану
позивачем копію договору про надання
послуг від 04.04.2011 року та акт виконаних
робіт від 01.07.2011 року, з огляду на те, що
дані документи не підтверджений
належними та допустимими доказами, акт
складений без участі відповідача або
іншої незацікавленої спеціалізованої
організації, з розрахунку не
вбачається з якого джерела позивачем
отримано дані щодо розрахункових
складових, так як в договорі не
зазначений розмір пені.

Тому суд не вбачає можливим встановити
правильність нарахованої та заявленої
до стягнення позивачем суми пені, трьох
відсотків річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення суми пені, трьох відсотків
річних та інфляційних втрат.

Отже, позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Маловільшанської сільської
ради (09175, Київська область,
Білоцерківський район, с. Мала
Вільшанка, вул. Перемоги, буд. 24 код
04358619) на користь Фізичної
особи-підприємця Літоша Григорія
Матвійовича (09014, Київська обл.,
Сквирський район, с. Селезнівка, вул.
Богачевського, буд. 15, код ) - 44 000
(сорок чотири тисячі) грн. 00 коп. боргу, 1
720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50
коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після вступу рішення в
законну силу.

Суддя
Мальована Л.Я.