КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р. Справа№ 910/13142/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників сторін:

позивача: Пясецька Г.О., довіреність №301
від 31.12.2013 року,

відповідача: Мотренко В.В., довіреність
№46/002 від 03.01.2014 року,

Гнєзділова М.І., довіреність
№46/002 від 03.01.2014 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Батиївське"
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації

на рішення господарського суду м. Києва

від 05.11.2013 року

у справі №910/13142/13 (суддя - Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал", м. Київ

до Комунального підприємства
"Батиївське" Солом'янської районної у
місті Києві державної адміністрації, м.
Київ

про стягнення 3 138 117, 98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "
Акціонерна компанія "Київводоканал"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до комунального
підприємства "Батиївське"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації про стягнення
3 138 117,98 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 05.11.2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з комунального підприємства
"Батиївське" Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації (03110, м.
Київ, вул. Солом'янська, 33, код 35756966) на
користь публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" (01015, м. Київ, вул.
Лейпцизька, 1а, код 03327664) 2 826 282,91 грн. (два
мільйони вісімсот двадцять шість тисяч
двісті вісімдесят дві грн. 91 коп.)
заборгованості за надані з 01.05.2011 року
по 31.01.2013 року послуги з постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі, 2 682,91 грн. (дві
тисячі шістсот вісімдесят дві грн. 91
коп.) інфляційних втрат, 83 171,54 грн.
(вісімдесят три тисячі сто сімдесят
одну грн. 54 коп.) - 3% річних, 69 216,63 грн.
(шістдесят дев'ять тисяч двісті
шістнадцять грн. 63 коп.) пені, 141 314,15 грн.
(сто сорок одна тисяча триста
чотирнадцять грн. 15 коп.) штрафу.

Стягнуто з комунального підприємства
"Батиївське" Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації (03110, м.
Київ, вул. Солом'янська, 33, код 35756966) на
користь публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" (01015, м. Київ, вул.
Лейпцизька, 1а, код 03327664) 62 453,36 грн.
(шістдесят дві тисячі чотириста
п'ятдесят три грн. 36 коп.) витрат по
сплаті судового збору.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Комунальне підприємство "Батиївське"
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду м. Києва
від 05.11.2013 року у справі №910/13142/13 та
прийняти нове рішення, яким частково
задовольнити вимоги Публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал" в частині
стягнення з Комунального підприємства
"Батиївське" Солом'янської районної у
місті Києві державної адміністрації
основного боргу у розмірі - 1 405 446,94 грн.,
а також інфляційні витрати та 3% річних
у розмірі - 85 260,54 грн. В решті позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" до Комунального
підприємства "Батиївське"
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального права.

05.02.2014 року через відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду відповідачем
подано письмове клопотання, в якому
останній просив залучити до матеріалів
справи розрахунок заборгованості КП
"Батиївське" по кодам 9-1568, 9-1649, 9-1650.
Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
вирішила клопотання задовольнити та
залучити зазначений розрахунок
заборгованості до матеріалів справи.

Позивач у письмовому відзиві на
апеляційну скаргу просив залишити
рішення господарського суду м. Києва
від 05.11.2013 року у справі №910/13142/13 без
змін у зв'язку з відсутністю підстав
для його скасування, а у задоволенні
апеляційної скарги КП "Батиївське"
відмовити.

Апеляційний господарський суд
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановив наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством
"Акціонерна компанія "Київводоканал",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Акціонерна
компанія "Київводоканал", (далі -
позивач) та Комунальним підприємством
"Батиївське" Солом'янської районної у м.
Києві ради, перейменованим на
Комунальне підприємство "Батиївське"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації, (далі -
відповідач) укладено договір від 01
квітня 2008 року №08207-А/2-09 на постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору Постачальник
зобов'язується надавати Абоненту
послуги з постачання питної води та на
підставі пред'явленого Абонентом
дозволу на скид стічних вод у систему
каналізацій м. Києва приймати від нього
стічні води у систему каналізацій м.
Києва відповідно до Правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації м. Києва (далі - місцеві
Правила приймання), а Абонент
зобов'язується здійснювати своєчасну
оплату наданих йому Постачальником
послуг на умовах цього договору,
дотримуватися порядку користування
питною водою з комунальних
водопроводів і приймання стічних вод,
що встановлені Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах та селищах
України, затвердженим наказом
Держжитлокомунгоспу України 01.07.1994 №65,
які втратили чинність 18.10.2008 у зв'язку
із введенням в дію нових Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерством з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 №190
(далі - Правила користування), Правилами
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затвердженими наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 19.02.2002 №37
(далі - Правила приймання).

Згідно п. 2.1.1. Договору облік
поставленої води здійснюється за
показниками лічильника,
зареєстрованого у Постачальника. У
випадку наявності у Абонента декількох
об'єктів водоспоживання, облік
спожитої ним води здійснюється з
урахуванням показань всіх лічильників,
зареєстрованих за Абонентом.

Відповідно до п. 2.1.4. Договору кількість
стічних вод, які надходять у міську
каналізаційну мережу, визначається за
показаннями лічильників стічних вод,
або за кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання згідно з
показаннями лічильників води та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до Правил
користування та місцевих Правил
приймання.

Зняття показань з лічильників
здійснюється, як правило, щомісячно
представником Постачальника у
присутності представника Абонента. У
разі, якщо Абонент не забезпечить
присутності свого представника для
зняття показань, дані, що зняті
Постачальником є підставою для
виставлення розрахункових документів
на оплату наданих послуг (п. 2.1.2.
Договору).

Згідно п. 2.2.1. договору Постачальник
щомісячно направляє до банківської
установи Абонента розрахункові
документи (в електронному вигляді -
дебітові повідомлення або у паперовому
вигляді вимоги - доручення тощо) для
оплати за поставлену воду та прийняті
стічні води відповідно до встановлених
тарифів.

Згідно п. 2.2.2 оплата вартості послуг
здійснюється Абонентом щомісячно у
безготівковій формі у 10-тиденний
термін з дня направлення
Постачальником розрахункового
документу до банківської установи
Абонента.

У разі незгоди щодо кількості або
вартості отриманих послуг, зазначених
у розрахунковому документі, Абонент
зобов'язаний у десятиденний термін з
дня направлення Постачальником
розрахункового документа до
банківської установи Абонента,
письмово повідомити про це
Постачальника та у цей же термін
направити представника з
обґрунтованими документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова Абонента
оплатити розрахунковий документ
Постачальника вважатиметься
безпідставною (п. 2.2.4 Договору).

Наявними матеріалами справи, а саме
відомостями зняття показань
водолічильників і актами про зняття
показань з приладу обліку,
підтверджується надання позивачем та
споживання відповідачем послуг з
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі,
наданих на підставі цього Договору за
період 01.05.2011 року по 31.03.2013 року

За розрахунком позивача вартість
наданих відповідачу послуг з
водопостачання водовідведення
становить 16 910 790,71 грн., з яких
відповідачем сплачено 13 996 279, 93 грн.,
внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 2 826 282,91 грн. (з
урахуванням перерахунків на суму 88 227,87
грн.), яка розрахована за тарифами,
встановленими Розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації №1127 від 28.08.2007 р., №516 від
29.04.2009 р., №980 від 31.08.2009 р., №1332 від 30.11.2009
року та постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України №58 від 20.01.2011 року і № 82 від
10.02.2012 року.

Разом з тим, відповідач взяті на себе
зобов'язання по Договору виконав
частково, внаслідок чого у останнього
за період з 01.05.2011 року по 31.03.2013 року
виникла заборгованість перед
позивачем у розмірі 2 826 282,91 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, що
між ПАТ АК "Київенерго" та Комунальним
підприємством "Батиївське" укладено
договір від 01.10.2008 року №310066 на
постачання теплової енергії у гарячій
воді, в тому числі на отримання послуг з
гарячого водопостачання. Згідно п. 2.2.1.
зазначеного договору, ПАТ АК
"Київенерго" зобов'язане безперебійно
постачати відповідачу теплову енергію
у вигляді гарячої води на межу
балансової належності із відповідачем
(копія вказаного договору наявна в
матеріалах справи).

З огляду на викладене, позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
про стягнення з відповідача 1 406 700, 23
грн. вартості холодної води, яка йде для
підігріву до стану гарячої води та її
подачі відповідачу у вигляді гарячої
води задоволенню не підлягають, з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 275 Господарського кодексу
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві, який зобов'язаний
оплатити прийняту енергію та
дотримуватися передбаченого договором
режиму її використання. Відпуск
енергії без оформлення договору
енергопостачання не допускається.
Предметом договору енергопостачання є
окремі види енергії з найменуванням,
передбаченим у державних стандартах
або технічних умовах.

Відповідно до п. 2, 6 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.05 р. N630, централізоване
постачання гарячої води - послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у гарячій воді, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем гарячого
водопостачання. Послуги повинні
відповідати з централізованого
постачання гарячої води - вимогам щодо
якості і тиску води, температури
гарячої води, а також розрахунковим
нормам витрати води у точці розбору.

Згідно з п. 3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопо стачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України №190 від 27.06.2008р. суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
здійснюють розрахунки з виробником на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, а також розраховуються за
власний обсяг водовідведення. Обсяг
питної води, поданої до теплових
пунктів, фіксується засобами обліку,
які встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

З наведених норм вбачається, що чинне
законодавство України не розділяє
послугу з постачання споживачам
гарячої води (гарячого водопостачання)
на окремі частини з постачання окремо
теплової енергії та окремо холодної
води, а встановлює, що енерговиробник
та/або енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду (яку законодавець
також називає енергією). Тобто, саме
гаряча вода є товаром, продуктом
енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води. При
цьому, споживач оплачує холодну воду,
яка йде на підігрів, лише у тому
випадку, якщо він отримує від
водопостачальника холодну воду та
самостійно підігріває її до стану
гарячої води.

Як встановлено судом позивач холодну
воду для підігріву відповідачу не
постачає, дана вода постачається
позивачем на теплові пункти ПАТ АК
"Київенерго" та обліковується його
лічильниками, які знаходяться на цих
теплових пунктах. Після отримання
холодної води на цих теплових пунктах
ПАТ АК "Київенерго" підігріває цю воду
та постачає відповідачу гарячу воду, а
відповідач її отримує та за неї
розраховується. При цьому суд не
погоджується з доводами позивача, що
ПАТ АК "Київенерго" постачає
відповідачу лише теплову енергію, а не
гарячу воду, оскільки чинним
законодавством України не
передбачений такий товар, як теплова
енергія окремо без гарячої води,
відповідач отримує від ПАТ АК
"Київенерго" та споживає саме гарячу
воду, а не окрему віртуальну теплову
енергію без гарячої води. Це
підтверджується також умовами
договору №310066 від 01.10.2008р., укладеного
між ПАТ АК "Київенерго" та Комунальним
підприємством "Батиївське", з якого
вбачається, що ПАТ АК "Київенерго"
зобов'язується постачати відповідачу
теплову енергію у вигляді гарячої води,
тобто саме гарячу воду, при цьому
холодну воду для вироблення гарячої
води отримує від позивача та споживає
саме ПАТ АК "Київенерго", а не
відповідач.

Крім того, умовами укладеного між
позивачем та відповідачем договору
№08207-А/2-09 від 01 квітня 2008 від
передбачено постачання позивачем
відповідачу питної води, яка
споживається відповідачем та
обліковується його лічильниками у
кубічних метрах, та не передбачено
оплати відповідачем питної води, яка
буде постачатись йому з теплових
пунктів ПАТ АК "Київенерго" у вигляді
гарячої води за кількістю, визначеною
позивачем розрахунковим методом.

Щодо визначення розміру наданих послуг
за листопад 2012 року, то слід зазначити
наступне.

Датою підписання актів
приймання-передачі будинків за
адресами вул. Кривоноса, буд. №3, 12, 12А,
вул. Освіти, буд. №18, 22/8, пр-т
Червонозоряний, буд. №23 в комунальну
власність територіальної громади
міста Києва до сфери управління
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації затверджених
Розпорядженням Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації 29.11.2012 №2131) є 31.10.2012 року.

Таким чином з 31.10.2012 року вказаний
житловий фонд вже не обслуговувався
ПАТ "ХК "Київміськбуд", а знаходився в
комунальній власності територіальної
громади м. Києва та був переданий до
сфери управління Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" виконавець
житлово-комунальних послуг це суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору, а виробник це суб'єкт
господарювання, який виробляє або
створює житлово-комунальні послуги.

Таким чином Київська міська рада
(Київська міська державна
адміністрація) та Солом'янська районна
державна адміністрація у випадку
перебування спірного житлового фонду у
власності або в управлінні не може
надавати житлово-комунальні
споживачам.

У такому випадку при передачі
житлового фонду на обслуговування КП
"Батиївське" до відповідача передбачає
одночасну передачу всіх прав та
обов'язків попереднього власника,
користувача тощо до КП "Батиївське".

Як вже зазначалось, позивачем оплата за
надані житлово-комунальні послуги за
листопад 2012 року, по будинках за
адресами вул. Кривоноса, буд. №3, 12, 12А,
вул. Освіти, буд. №18, 22/8, пр-т
Червонозоряний, буд. №23 здійснювалась
відповідно до виставлених в грудні 2012
рахунків із зазначенням назви житлової
організації ВСП "Батиївський".

Отже, фактично виконавцем
житлово-комунальних послуг в листопаді
2012 року був відповідач, і кошти, що
надходили як сплата за їх надання за
призначенням зараховувались для КП
"Батиївське" на транзитному рахунку КП
"ГІОЦ".

Також згідно Переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади Солом'янського району м. Києва,
які передаються на відповідальне
зберігання в КП "Батиївське"
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації (доповнення до
додатку 2 до договору на утримання
житлових і прибудинкових територій від
31.03.2008р.) КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Солом'янського району передало спірний
житловий фонд із залишковою вартістю
станом на 01.11.2012р.

Таким чином ПАТ "АК "Київводоканал"
здійснював перерахунки за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення за листопад 2012 року КП
"Батиївське", як суб'єкту, який в цей
період був фактичним виконавцем
житлово-комунальних послуг та в
подальшому отримував плату за їх
надання.

Згідно ст. 1 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", виконавчі
органи рад - органи, які відповідно до
Конституції України та цього Закону
створюються сільськими, селищними,
міськими, районними в містах (у разі їх
створення) радами для здійснення
виконавчих функцій і повноважень
місцевого самоврядування у межах,
визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 140 Конституції
України та ч. 2 ст. 24 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
особливості здійснення місцевого
самоврядування в містах Києві та
Севастополі визначаються окремими
законами про міста Київ і Севастополь.

Статтею 10 Закону України "Про столицю
України - місто герой Київ" визначено,
що Київська міська та районні в місті
ради мають власні виконавчі органи, які
утворюються відповідно Київською
міською радою, районними в місті
радами, підзвітні та підконтрольні
відповідним радам.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону
України "Про столицю України - місто
герой Київ" встановлено, що міська та
районні в місті Києві ради протягом
місяця після набрання чинності цим
Законом вирішують питання щодо
формування власних виконавчих органів
на базі відповідних державних
адміністрацій, які паралельно
виконують функції державної
виконавчої влади, що є особливістю
здійснення виконавчої влади в місті
Києві.

Таким чином, виходячи з положень ст. 1
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та
особливостей здійснення місцевого
самоврядування в місті Києві, які
визначаються Законом України "Про
столицю України - місто герой Київ",
виконавчий орган створюється
Київською міською радою.

Так, рішенням Київської міської ради
від 20.06.2002 року №28/28 "Про утворення
виконавчого органу Київської міської
ради та затвердження його структури і
загальної численності" був утворений
виконавчий орган Київради, який
відповідно до пункту 2 розділу VII
Прикінцевих положень Закону України
"Про столицю України - місто герой Київ"
паралельно виконує функції органу
державної виконавчої влади, що є
особливістю здійснення виконавчої
влади та місцевого самоврядування в
місті Києві, із збереженням існуючої
назви "Київська міська державна
адміністрація". Вказане рішення має
юридичну силу та діє до вказаного часу.

Особливістю виконавчого органу у місті
Києві є те, що Київська міська державна
адміністрація та виконавчий орган
Київради є фактично одним органом, хоча
мають різні повноваження та порядок
діяльності.

Розглядаючи конституційність цього
положення Конституційний Суд України
своїм рішенням від 25.12.2003 року №21-рп/2003
(справа про особливості здійснення
виконавчої влади та місцевого
самоврядування у місті Києві) надав
тлумачення ст. 10 Закону України "Про
столицю України - місто герой Київ" де
зазначив: Київська міська державна
адміністрація є єдиним в
організаційному відношенні органом,
який виконує функції виконавчого
органу Київської міської ради та
паралельно функції місцевого органу
виконавчої влади. З питань, віднесених
до відання місцевого самоврядування,
цей орган підзвітний і підконтрольний
Київській міській раді, а з питань
здійснення повноважень у сфері
виконавчої влади - Кабінету Міністрів
України.

Виходячи з наведеного, Київська міська
державна адміністрація є єдиним в
організаційному відношенні органом,
який виконує функції виконавчого
органу Київської міської ради та
паралельно функції місцевого органу
виконавчої влади.

Таким чином, Київська міська державна
адміністрація, як виконавчий орган
Київської міської ради, наділена
повноваженнями органу місцевого
самоврядування і як орган виконавчої
влади - повноваженнями органу
державної влади.

Щодо компетенції виконавчого органу
Київради на встановлення тарифів на
житлово-комунальні послуги, слід
зазначити наступне.

Згідно п. 2 ч. "а" ст. 28 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", до
відання виконавчого органу сільської,
селищної, міської ради (в даному
випадку - Київської міської ради)
віднесене встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідної територіальної
громади; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Згідно з абз. 8 ст. 13 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), до повноважень
органів місцевого самоврядування у
сфері питної води та питного
водопостачання належить, зокрема,
встановлення тарифів на послуги
централізованого водопостачання і
водовідведення (крім тарифів на ці
послуги, які встановлюються
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг України).

Згідно з ст.ст. 7, 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" віднесено
до повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону; органи місцевого
самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Виходячи з наведеного, до повноважень
Київської міської державної
адміністрації як виконавчого органу
Київської міської ради, згідно п. 2 ч. 1
ст. 7 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. 13
Закону України "Про питну воду та питне
водопостачання" та п. 2 ч. "а" ст. 28 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", на момент існування спірних
правовідносин були віднесені
повноваження встановлювати
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги, тарифи на послуги
централізованого водопостачання і
водовідведення, а тому виконавчим
органом Київради (Київської міської
державної адміністрації) були прийняті
оскаржувані розпорядження в межах його
повноважень та у спосіб, що
встановлений законами України.

Спірні розпорядження прийняті з
посиланням на Закон України "Про
місцеве самоврядування в Україні", що
вказує на прийняття їх відповідачем як
виконавчим органом місцевого
самоврядування, а не виконавчим
органом державної влади.

Щодо відсутності реєстрації
оскаржуваних розпоряджень в
Міністерстві юстиції України, суд
зазначає наступне.

З метою впорядкування видання
міністерствами, іншими органами
виконавчої влади нормативно-правових
актів, забезпечення охорони прав,
свобод і законних інтересів громадян,
підприємств, установ та організацій
видано Указ Президента України "Про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади" від
03.10.1992 року №493/92.

Статтею 1 Указу установлено, що з 1 січня
1993 року нормативно-правові акти, які
видаються міністерствами, іншими
органами виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації.

Статтею 3 вищевказаного Указу
передбачено, що нормативно-правові
акти, зазначені в статті 1 цього Указу,
набувають чинності через 10 днів після
їх реєстрації, якщо в них не
встановлено пізнішого строку надання
їм чинності.

Відповідно до п.15 Положення про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1992 року № 731,
органи виконавчої влади направляють
для виконання нормативно-правові акти
лише після їх державної реєстрації та
офіційного опублікування. У разі
порушення зазначених вимог
нормативно-правові акти вважаються
такими, що не набрали чинності, і не
можуть бути застосовані.

Однак, відповідно до преамбули та п. 1
Указу Президента України "Про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади" та п. 1 Положення про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади, до
предмета регулювання цих актів не
віднесено акти органів місцевого
самоврядування та їх виконавчих
органів.

Таким чином, акти Київської міської
державної адміністрації, як
виконавчого органу Київради, щодо
встановлення цін (тарифів) на
житлово-комунальні послуги не
підлягають державній реєстрації.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про правомірність
застосування публічним акціонерним
товариством "Акціонерна компанія
"Київводоканал" при здійсненні
розрахунку заборгованості за надані
послуги в періоді з 01.05.2011 року по 31.03.2013
року тарифів, встановлених наведеними
у розрахунку розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації.

Як зазначалось вище, за приписами
статті 13 Закону України "Про питну воду
та питне водопостачання", тарифи на
послуги централізованого
водопостачання і водовідведення
затверджуються Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України та органами місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законодавством.

Законом України "Про Національну
комісію регулювання ринку комунальних
послуг України" (набрав чинності з 22
липня 2010 року) внесено зміни до ряду
законодавчих актів у сфері надання
комунальних послуг.

Зокрема, у пп. 2 п. "а" ст. 28 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
зазначено, що до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать власні (самоврядні)
повноваження із встановлення в порядку
і межах, визначених законодавством,
тарифів на побутові, комунальні (крім
тарифів на теплову енергію,
централізоване водопостачання та
водовідведення, які встановлюються
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг України),
транспортні та інші послуги.

Згідно з абз. 5 п. 2 частини першої та п. 4
ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Національну
комісію регулювання ринку комунальних
послуг України" ця Комісія встановлює
тарифи на комунальні послуги суб'єктам
природних монополій та суб'єктам
господарювання на суміжних ринках,
ліцензування діяльності яких
здійснюється Комісією, а також
визначає суб'єктів природних
монополій, діяльність яких регулюється
відповідно до цього Закону, та складає
і веде галузеві реєстри таких суб'єктів
господарювання.

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал" є
суб'єктом природних монополій у сфері
централізованого водопостачання і
водовідведення та його включено до
відповідного галузевого реєстру.

Таким чином, із 22 липня 2010 року з
повноважень органів місцевого
самоврядування виключено право
встановлювати тарифи на теплову
енергію, централізоване
водопостачання і водовідведення для
суб'єктів природних монополій, яким є
відповідач у цій справі.

Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України
"Про Національну комісію регулювання
ринку комунальних послуг України",
Національна комісія регулювання
електроенергетики України виконує
функції державного регулювання у сфері
теплопостачання, централізованого
водопостачання та водовідведення до
закінчення процесу формування
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України, що
має бути завершено до 1 січня 2011 року. До
встановлення Національною комісією
регулювання електроенергетики України
тарифів на теплову енергію,
транспортування теплової енергії
магістральними та місцевими
(розподільчими) мережами, постачання
теплової енергії, а також тарифів на
послуги централізованого
водопостачання та водовідведення
діють тарифи, що встановлені
відповідно органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування в
установленому законодавством порядку.

Керуючись наданими цим Законом
повноваженнями, НКРЕ 20.01.2011 року
прийняла постанову №58, що набрала
чинності з 01.02.2011 року, якою встановлено
тарифи на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
відкритого акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал".

Пунктом 13 Положення про Національну
комісію регулювання електроенергетики
України, затвердженого Указом
Президента України від 21.04.1998 року
№335/98, діючого на момент виникнення
правовідносин, встановлено, що НКРЕ в
межах своїх повноважень на основі та на
виконання законодавства приймає
рішення у вигляді постанов і
розпоряджень, які є обов'язковими для
виконання підприємствами, установами,
організаціями всіх форм власності.

Отже, враховуючи, що із 22.07.2010 року КМДА
не може встановлювати тарифи на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення для
суб'єктів природних монополій, а НКРЕ в
межах повноважень, наданих Законом,
20.01.2010 року затвердила тарифи на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
відкритого акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал",
відповідачем за зустрічним позовом при
визначенні вартості наданих позивачу
послуг в періоді після 01.02.2011 року
правомірно застосовано тарифи,
встановлені постановами Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 20.01.2011 року №58 та від 10.02.2012
року №82.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про правомірність
застосування Публічним акціонерним
товариством "Акціонерна компанія
"Київводоканал" при здійсненні
розрахунку заборгованості тарифів,
встановлених наведеними у розрахунку
розпорядженнями Київської міської
державної адміністрації, а з 01.02.2011 року
- постановами Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 20.01.2011 року №58 та від 10.02.2012 року №82.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає за можливе задовольнити
вимогу позивача в частині стягнення
заборгованості за послуги з постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі, спожиті у
період з 01.05.2011 року по 31.03.2013 року
включно на підставі Договору № 08207-А/2-09
від 01.04.2008 року в сумі 1 419 582, 68 грн.

У зв'язку з неналежним виконання
грошових зобов'язань за договором
позивач просить стягнути з відповідача
2 682,91 грн. інфляційних втрат, які
нараховані за період з травня 2011 року
по березень 2013 року включно, і 83 171,54 грн.
3% річних, нарахованих за той самий
період.

Згідно з п. 3.7. Правил №190 розрахунки за
спожиту питну воду та скид стічних вод
здійснюються усіма споживачами
щомісячно відповідно до умов договору.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання боржник
зобов'язаний сплатити кредитору
неустойку. Позивач просить стягнути з
відповідача 84 666,47 грн. пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, посилаючись на п. 4.2.
Договору №08207-А/2-09 від 01.04.2008 року

Відповідно до п. 4.2. Договору №08207-А/2-09
від 01.04.2008 р. за несвоєчасну оплату
послуг відповідач сплачує позивачу
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від несплаченої суми за
кожний день прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням, процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на
суму боргу та проценти річних входять
до складу грошового зобов'язання і не
ототожнюються із санкціями за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору, умовами статті 625
Цивільного кодексу України та Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

З огляду на зазначене, та враховуючи
часткове задоволення судом вимог
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості за договором від 01
квітня 2008 року №08207-А/2-09 на постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі у розмірі 1 419 582,
68 грн., колегія суддів вважає за можливе
частково задовольнити вимоги позивача
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
про стягнення з відповідача
Комунального підприємства "Батиївське"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації інфляційних
втрат у розмірі 1 503, 06 грн., 3% річних у
розмірі 52 810, 61 грн., та пені у розмірі 31
097, 24 грн., нарахованих за період з 01.05.2011
року по 31.03.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 103
Господарського процесуального кодексу
України за результатами розгляду
апеляційної скарги апеляційна
інстанція має право змінити рішення.

З урахуванням всіх обставин справи,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що оскаржуване рішення підлягає зміні
щодо визначення суми заборгованості за
надані послуги з постачання питної
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі та відповідно сум
пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 1 419 582,68 грн.
заборгованості за надані з 01.05.2011 року
по 31.01.2013 року послуги з постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі, 1 503,06 грн.
інфляційних втрат, 52 810,61 грн. - 3% річних,
та 31 097,24 грн. пені.

Згідно п. 4.6. Договору за безпідставну
відмову оплатити направлений рахунок,
або вимогу щодо оплати, Абонент сплачує
Постачальнику штраф у розмірі 5% від
суми, яку відмовився сплатити.

Відповідно до п. 4.6. Договору №08207-А/2-09
від 01 квітня 2008 року, штраф повинен
нараховуватись на суму рахунку, яку
відповідач відмовився сплатити та не
повинен нараховуватись на всю суму
заборгованості в цілому або на залишок
частково сплачених рахунків від яких
відповідач не відмовлявся.

Таким чином, заявлена позивачем вимога
на підставі п. 4.6. Договору про
стягнення з відповідача штрафу у
розмірі 141 314,15 грн., визнається судом
недоведеною та безпідставною, а тому не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору за
подання позовної заяви та апеляційної
скарги покладаються судом на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 05.11.2013 у справі №910/13142/13 змінити,
виклавши резолютивну частину у
наступній редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Батиївське" Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації (03110, м.
Київ, вул. Солом'янська, 33, код 35756966) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" (01015, м. Київ, вул.
Лейпцизька, 1а, код 03327664) 1 419 582, 68 грн.
(один мільйон чотириста дев'ятнадцять
тисяч п'ятсот вісімдесят дві грн. 68 коп.)
заборгованості за надані з 01.05.2011 року
по 31.01.2013 року послуги з постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі, 1 503, 06 грн. (одна
тисяча п'ятсот три грн. 06 коп.)
інфляційних втрат, 52 810, 61 грн. (п'ятдесят
дві тисячі вісімсот десять грн. 61 коп.) -
3% річних, 31 097, 24 грн. (тридцять одна
тисяча дев'яносто сім грн. 24 коп.) пені, 34
370, 71 грн. (тридцять чотири тисячі триста
сімдесят грн. 71 коп.) витрат по сплаті
судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити."

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" (01015, м. Київ, вул.
Лейпцизька, 1а; ідентифікаційний код
03327664) на користь Комунального
підприємства "Батиївське"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації (03110, м. Київ,
вул. Солом'янська, 33, код 35756966) 14 195,83 грн.
(чотирнадцять тисяч сто дев'яносто
п'ять грн. 83 коп.) судового збору за
перегляд рішення апеляційною
інстанцією.

3. Видачу наказів на виконання даної
постанови доручити господарському
суду м. Києва.

4. Матеріали справи №910/13142/13 повернути
до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран