Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" лютого 2014 р.
Справа № 4/5007/19/11

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю представників сторін:

- від позивача: Климчук С.В. - старший
державний ревізор - інспектор відділу
погашення заборгованості Житомирської
ОДПІ, дов. № 3594/К/10 від 08.02.2014 р.

- від відповідача: Черниш І.О. -
представник за дов. № 05/7 від 13.01.2014 р.

- від третьої особи: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області (м. Житомир)

до Житомирського орендного
підприємства теплових мереж
"Житомиртеплокомуненерго" (м. Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", м. Київ

про стягнення 27474,09 грн.

В засіданні суду 27.02.2014 р.
оголошувалась перерва до 10:30 28.02.2014 р.
відповідно до ст. 77 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача 27474,09 грн. дебіторської
заборгованості.

26.09.2011 р. до господарського суду від
третьої особи надійшов відзив № 22.09.2011
р. № 31/10-11780 (а. с. 28-30) в якому зазначено,
що докази подані зі сторони позивача є
не обґрунтованими, не містять
інформації щодо предмету доказування,
а саме первинних бухгалтерських
документів; вказано, що відповідно до
умов договору № 600 від 01.02.2001 р. вказаний
правочин укладався на один рік і
вступав в силу після його підписання;
згідно з п. 23 цього договору всі
розрахунки проводяться через
банківські установи до 20 числа місяця
наступного за розрахунковим по
платіжним документам, які виписуються
відповідачем, а тому, строк позовної
давності розпочався 20.03.2002 р. та сплинув
20.03.2005 р., при тому, що позов було подано
31.08.2011 р., тому третя особа на стороні
відповідача, просить застосувати
наслідки спливу строків позовної
давності та відмовити позивачу в
задоволенні позову.

В засіданні суду 01.11.2011 р. представником
відповідача надано відзив № 5872/16 від
01.11.2011 р. (а. с. 52, 53), яким позовні вимоги
не визнаються, заявлено клопотання про
застосування наслідків спливу
позовної давності та відмову в
задоволені позову.

Ухвалою від 01.11.2011 р. господарський суд
зупинив провадження у справі № 4/5007/19/11
до вирішення пов'язаної з нею справи №
4/42-Б про банкрутство відповідача (а. с.
56).

Ухвалою від 15.01.2014 р. господарський суд
провадження у справі поновив,
призначив засідання суду на 27.02.2014 р. о
10:30; зобов"язав ДПІ у м. Житомирі (м.
Житомир) надати докази
правонаступництва Житомирської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області щодо позивача;
докази звернення із заявленими
вимогами в межах справи №4/42-Б, зазначив
про огляд в засіданні суду справи №
4/42-Б про банкрутство відповідача.

В засіданні суду 28.02.2014 р. від позивача
надано лист від 27.02.2014 р., в якому на
вимогу господарського суду
повідомлено, що докази звернення з
грошовими вимогами до відповідача на
суму 27474,09 грн. в межах справи №4/42-Б
відсутні.

Ухвалою від 28.02.2014 р. господарський суд
замінив позивача у справі № 4/5007/19/11 -
Державну податкову інспекцію у м.
Житомирі її правонаступником -
Житомирською обласною державною
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області (а. с.
74).

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, заслухавши представників
сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2001 р. відповідач та позивач уклали
договір №600 від 01.02.2001 р. (а. с. 7 -10) на
постачання теплової енергії та
додаткову угоду до договору на
постачання теплової енергії № 600 від
01.02.2001 р. (а. с. 11), якою доповнили договір
пунктами 3а, 11а та доповнили п.34 щодо
адреси сторін та реквізитів.

Для проведення взаєморозрахунків
позивачем направлені відповідні листи
на адреси відповідача та третьої особи
на стороні відповідача (а. с. 13 -16), копії
яких є в матеріалах справи.

В копії листа №6694/4 від 29.09.2008 р.
відповідача, адресованого позивачу,
зазначено, що за третьою особою на
стороні відповідача обліковується
заборгованість в сумі 27474,09 грн. на
користь позивача, окрім цього також
повідомлено, що станом на 01.09.2008 р.
заборгованість позивача перед
відповідачем відсутня (а. с. 18)..

Для захисту своїх законних прав та
охоронюваних інтересів, позивачем було
подано позов до господарського суду м.
Києва про стягнення з третьої особи на
стороні відповідача боргу 27 474,09 грн., а
відповідача було залучено, як третю
особу на стороні відповідача.
Господарський суд м. Києва в позові
відмовив, а в рішенні від 12.10.2010 р. (а. с.
24) у справі № 42/233 господарський суд м.
Києва посилається на, те що третя особа
на стороні відповідача не була
стороною за договором № 600 від 01.02.2001 р.
і зобов'язань щодо поставки позивачу
теплової енергії не приймала. Судами
апеляційної та касаційної інстанції,
рішення господарського суду м. Києва
від 12.10.2010 р. у справі № 42/233 залишено без
змін (а. с. 20 - 23).

При огляді справи № 4/42-Б про
банкрутство відповідача,
господарським судом було встановлено,
що ухвалою від 01.11.2010 р. господарський
суд порушив провадження у справі про
банкрутство відповідача, дану ухвалу
суд за власної ініціативи долучив до
матеріалів справи № 4/5007/19/11 (а. с. 66, 67).

Окрім цього, оголошення про порушення
справи про банкрутство відповідача
опубліковано в офіційному друкованому
органі - газеті "Урядовий кур"єр" № 232
від 10.12.2010 р. (копія на а. с . 68).

Згідно із ч. 15 ст. 11 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції до набрання чинності Закону
України від 22.12.2011 р. № 4212-VI станом на
дату опублікування оголошення (далі -
Закон про банкрутство), після
опублікування оголошення про
порушення справи про банкрутство в
офіційному друкованому органі всі
кредитори незалежно від настання
строку виконання зобов'язань мають
право подавати заяви з грошовими
вимогами до боржника згідно зі статтею
14 цього Закону.

Частина 1 ст. 14 Закону про банкрутство
визначає, що конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство, зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також документи
що їх підтверджують.

Отже, останній день звернення
кредиторів у справу про банкрутство з
грошовими вимогами до боржника
(відповідача) - 10.01.2011 р.

За результатами огляду справи № 4/42-Б,
господарський суд прийшов до висновку,
що позивач не звертався з грошовими
вимогами до відповідача щодо стягнення
боргу у розмірі 27474,09 грн., а тому не
використав право конкурсного
кредитора в межах справи № 4/42-Б про
банкрутство відповідача.

За таких обставин господарський суд
вважає, що повернення заборгованості
кредитору, який не звернувся із заявою
про грошові вимоги до боржника при
розгляді справи про банкрутство буде
порушенням вимог ч. 2 ст. 14 Закону про
банкрутство згідно з якою, вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі
- не розглядаються і вважаються
погашеними.

Крім того, п. 54 постанови пленуму
Верховного Суду України №15 від 18.12.2009 р.
"Про судову практику в справах про
банкрутство" встановлено, що Закон і
ГПК не містять приписів стосовно
заборони прийняття судом позовної
заяви до боржника, щодо якого вже
порушено справу про банкрутство, а
також стосовно вирішення спору за цим
позовом по суті. Порушення справи про
банкрутство не віднесено статтею 62 ГПК
до підстав для відмови судом у
прийнятті позовної заяви. Тому суди
мають у встановленому ГПК порядку
приймати позовні заяви до особи, щодо
якої порушено справу про банкрутство і
вирішувати спір за цією вимогою по суті
за правилами позовного провадження до
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення справи про банкрутство.
Після публікації оголошення
господарський суд на підставі частини
першої статті 79 ГПК ухвалою суду
зупиняє позовне провадження і
роз'яснює позивачу зміст і наслідки
частини другої статті 14 Закону.

Якщо позивач не звернувся у місячний
строк з дня публікації із заявою про
визнання його вимог до боржника у
справі про банкрутство, господарський
суд поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову на
підставі частини другої статті 14
Закону.

Як зазначено в постанові від 18.12.2009 р. №
15 пленуму Верховного суду України "Про
судову практику в справах про
банкрутство", Закон про банкрутство
містить спеціальні норми, які мають
пріоритет у застосуванні при розгляді
справ про банкрутство щодо інших
законодавчих актів України.

Частиною1 ст. 1 Закону про банкрутство
визначено, зокрема, що кредитором є
юридична або фізична особа, а також
органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника; конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство і
виконання яких не забезпечено заставою
майна боржника; поточні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство.

Таким чином, враховуючи відсутність
заяви позивача у справі № 4/42-Б про
банкрутство відповідача,
господарський суд прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову з
огляду на те, що грошові вимоги
позивача до відповідача виникли до
порушення справи №4/42-Б про банкрутство
відповідача, оголошення про
банкрутство відповідача було
опубліковано в газеті "Урядовий кур"єр"
№ 232 від 10.12.2010 р., що давало можливість
позивачу звернутись у справу про
банкрутство відповідача до 10.01.2011 р.,
але позивачем був поданий позов до
господарського суду Житомирської
області лише 02.09.2011 р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
позивача до відповідача щодо стягнення
дебіторської заборгованості на
загальну суму 27474,09 грн. задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, ст.
14 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції до
набрання чинності Законом України від
22.12.2011 р. №4212 - VI, п. 54 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №
15 "Про судову практику в справах про
банкрутство", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне
рішення складено 28.02.2014 р.

Суддя
Лозинська І.В.

Віддрукувати

1 - у справу

2 - Житомирській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області, 190014, м. Житомир,
пл. Перемоги, 2

3 - ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго", 10014,
м. Житомир, вул. Київська, 48

4 - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1)