РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 18/5025/919/12

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Тимошенко О.М.

судді
Коломис В.В. ,

судді
Огороднік К.М.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - Хмельницька Ю.С.

від третіх осіб - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" в особі
Хмельницької дирекції УДППЗ "Укрпошта"
на рішення господарського суду
Хмельницької області від 02.12.13 р. у
справі № 18/5025/919/12

за позовом Фізична-особа підприємець
ОСОБА_4

до Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Хмельницької
дирекції УДППЗ "Укрпошта"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - ОСОБА_5

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Хмельницькій області

про стягнення коштів витрачених на
капітальний ремонт орендованого
приміщення в розмірі 329282,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 02.12.2013 року по
справі № 18/5025/919/12 (колегія суддів у
складі: суддя Димбовський В.В. -
головуючий, судді Шпак В.О. і Олійник
Ю.П.) позов задоволено. Присуджено
стягнути з Українського державного
підприємства поштового зв'язку
„Укрпошта" в особі Хмельницької
дирекції УДППЗ „Укрпошта" на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 329282,00
грн. (триста двадцять дев'ять тисяч
двісті вісімдесят дві гривні 00 коп.) -
коштів витрачених на капітальний
ремонт орендованого приміщення, 6585,64
грн. (шість тисяч п'ятсот вісімдесят
п'ять гривень 64 коп.) - витрат по оплаті
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить останнє
скасувати з підстав порушення норм
матеріального права та не
відповідності висновків викладених в
рішенні обставинам справи. В
обґрунтування скарги зазначає, що
позивач не мав права починати
проведення ремонтних робіт без
отримання дозволу на виконання
ремонтних робіт у Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю.
Також зазначає, що позивач надав суду
лише кошторисний розрахунок вартості
будівництва, залишивши поза увагою
суду низку документів, які необхідні
для початку виконання ремонтних робіт.
Стверджує, що значна частина ремонтних
робіт є прихованими, а тому обсяги та
правильність їх виконання не може бути
підтвердженою без актів прихованих і
проміжних робіт.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу вважає останню безпідставною та
необґрунтованою, такою що не підлягає
задоволенню. Зазначає, що зважаючи на
погодження з відповідачем проведення
капітального ремонту орендованого
приміщення, позивачем в період дії
договору оренди, у зв'язку із
непридатністю його для подальшої
експлуатації за цільовим призначенням,
здійснено роботи по капітальному
ремонту орендованого приміщення.
Звертає увагу на п. 6.3 договору оренди
від 01.04.2004 року де передбачено, що
орендар з дозволу орендодавця має
право вносити зміни до складу
орендованого майна, проводити його
реконструкцію, технічне переозброєння,
що зумовлює підвищення його вартості. З
наведених у відзиві обґрунтувань,
вважає що правовідносини які виникли
та тривають між сторонами не
регулюються Положенням про безпечну та
надійну експлуатацію виробничих
будівель і споруд, згідно якого
порушено питання актів прихованих та
проміжних робіт.

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
25.01.2014 р. внесено зміни до складу
колегії суддів у справі № 18/5025/919/12 та
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Тимошенко О.М., судді
Коломис В.В., Огороднік К.М.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та відзив на неї,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а рішення
господарського суду Хмельницької
області від 02.12.2013 року по справі №
18/5025/919/12 залишити без змін виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
01.04.2004р. між Українським державним
підприємством поштового зв'язку
„Укрпошта" в особі Хмельницької
дирекції УДППЗ „Укрпошта"
(орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар)
укладено договір оренди нежитлового
приміщення, згідно умов якого
орендодавець зобов'язався передати, а
орендар прийняти в строкове платне
користування окреме індивідуально
визначене майно - будівлю магазину,
площею 124,10 кв.м., що знаходиться на
балансі ХД УДППЗ „Укрпошта", вартість
якого визначена згідно з актом оцінки і
становить за експертною оцінкою 16977,00
грн. Майно передається в оренду з метою
розміщення магазину продовольчих
товарів (крім товарів підакцизної
групи) (п. 1.1.).

У розділі 2 вказаного вище договору
сторонами передбачено умови передачі
та повернення орендованого майна,
зокрема, згідно п.п. 2.1., 2.3., 2.4. орендар
вступає у строкове платне користування
майном у термін, указаний у договорі,
але не раніше дати підписання
сторонами цього договору та акта
приймання-передачі. Передача майна в
оренду здійснюється за вартістю
визначеної в акті оцінки, складеному за
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України. У разі припинення
дії цього договору майно повертається
орендарем орендодавцю. Орендар
повертає майно орендодавцю аналогічно
порядку, встановленому при передачі
майна орендарю цим договором. Майно
вважається поверненим орендодавцю з
моменту підписання сторонами акта
приймання-передачі.

Згідно п.п. 4.1., 4.2. договору
амортизаційні відрахування на
орендоване майно нараховуються його
балансоутримувачем і використовуються
на повне відновлення орендованих
основних фондів. Поліпшення
орендованого майна, здійснені за
рахунок амортизаційних відрахувань, є
власністю держави.

Пунктом 6.3. договору передбачено право
орендаря з дозволу орендодавця вносити
зміни до складу орендованого майна,
проводити його реконструкцію, технічне
переозброєння, що зумовлює підвищення
його вартості.

У розділі 10 договору сторонами
обумовлено строк чинності та
припинення договору, між іншим, згідно
п.п. 10.1., 10.5. договір укладено строком на
1 рік, що діє з 01.04.2004р. до 01.04.2005р.
включно. У разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або
зміну цього договору після закінчення
строку його чинності протягом одного
місяця договір вважається продовженим
на той самий термін і на тих самих
умовах, які були передбачені цим
договором.

Згідно п. 10.4. договору у разі припинення
або розірвання договору поліпшення
орендованого майна, здійснені
орендарем за рахунок власних коштів,
які можна відокремити від орендованого
майна не завдаючи йому шкоди,
визнаються власністю орендаря, а
невідокремлювані поліпшення -
власністю орендодавця. Якщо орендар за
рахунок власних коштів здійснив за
згодою орендодавця поліпшення
орендованого майна, які неможливо
відокремити від майна без заподіяння
йому шкоди, орендодавець зобов'язаний
компенсувати йому зазначені кошти.

Як вбачається з акту
приймання-передачі нежитлових
приміщень, складеного 01.04.2004р.,
відповідач прийняв, а позивач здав в
оренду будівлю магазину, загальною
площею 124,10 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно даного акту
зазначено, що технічний та санітарний
стан приміщень задовільний.

Однак, позивач у квітні 2004 року листом
звернувся до відповідача з проханням
надати дозвіл на проведення
капітального ремонту орендованого
приміщення по АДРЕСА_1, посилаючись на
невідповідність санітарним нормам. При
цьому просив, що витрати, які він понесе
на проведення ремонту, віднести на
рахунок послідуючої орендної плати.

Відповідачем 06.04.2004р. було надано
відповідь про надання дозволу на
проведення капітального ремонту
приміщення по АДРЕСА_1 та зазначено, що
оскільки витрати при проведенні
ремонту будуть значно більшими річної
орендної плати, їх неможливо віднести
на рахунок орендної плати.

Згідно зведеного кошторисного
розрахунку вартості будівництва -
капітального ремонту магазину по
АДРЕСА_1 в м. Красилові, погодженого
директором УДППЗ „Укрпошта" Бойко Д.О.
10.12.2005р., сума розрахунку склала 165486,00
грн.

05.06.2006р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (замовник) та
ОСОБА_5 (підрядник), який також є
фізичною особою підприємцем, укладено
договір підряду №1, згідно умов якого
замовник доручив, а підрядник
зобов'язався виконати у відповідності
до умов даного договору будівельні
роботи по проведенню капітального
ремонту приміщення площею 124,10 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до затвердженого проекту та
робочих креслень, з матеріалів
підрядника, а замовник зобов'язується
оплатити проведені підрядником роботи
та витрати на придбання матеріалів,
згідно цього договору.

У п. 4.1. договору вказано, що вартість
робіт складає 165486,00 грн. Між тим, 11.09.2006р.
ОСОБА_5 (підрядник) надіслав фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4 (замовнику)
лист, згідно якого запропонував
переглянути кошторисний розрахунок
вартості капітального ремонту
приміщення магазину та внести
відповідні зміни до договору підряду в
частині збільшення вартості робіт,
посилаючись на ріст ринкової вартості
будівельних матеріалів, що
використовуються під час проведення
ремонту приміщення.

01.12.2006р. складено новий зведений
кошторисний розрахунок вартості
будівництва - капітального ремонту
магазину по АДРЕСА_1 в м. Красилові, який
становить 335290,00 грн. Зазначений
розрахунок погоджено директором УДППЗ
„Укрпошта".

Було складено також локальні кошториси
капітального ремонту магазину по
АДРЕСА_1 в м. Красилові, в поточних цінах
станом на 01.12.2006р., а саме:

- локальний кошторис 2-1-1 на
загальнобудівельні роботи на загальну
суму 213762,00 грн.;

- локальний кошторис 2-1-2 на сантехнічні
роботи на загальну суму 8035,00 грн.;

- локальний кошторис 2-1-3 на
електромонтажні роботи на загальну
суму 2972,00 грн.;

- локальний кошторис 2-1-4 на пожарну і
охоронну сигналізацію на загальну суму
2302,00 грн.

- локальний кошторис 2-1-5 на зовнішні
мережі каналізації на загальну суму
2474,00 грн.;

- локальний кошторис 2-1-6 на благоустрій
і озеленення на загальну суму 15758,00 грн.

У подальшому 10.12.2006р. сторонами було
внесено зміни до договору підряду №1
від 05.06.2006р., а саме пункт 4.1. викладено у
наступній редакції: вартість робіт за
даним договором складає 335290,00 грн.

Наявні в матеріалах справи акти
приймання виконаних підрядних робіт
форми №КБ-2в свідчать, що ОСОБА_5 було
виконано підрядні роботи на загальну
суму 336410,40 грн., а саме: згідно акту за
березень 2007 року на суму 293422,80 грн.,
згідно акту за квітень 2007 року на суму
18109,20 грн., згідно акту за травень 2007
року на суму 24878,40 грн.

Згідно квитанцій до прибуткового
касового ордера позивачем сплачено
ОСОБА_5 кошти за підрядні роботи в
загальній сумі 336410,40 грн., а саме: згідно
квитанції №1 від 06.06.2006р. в сумі 66194,40
грн., згідно квитанції №3 від 06.12.2006р. в
сумі 67921,60 грн., згідно квитанції №1 від
30.03.2007р. в сумі 159306,80 грн., згідно
квитанції №2 від 30.04.2007р. в сумі 18109,20
грн., згідно квитанції №4 від 31.05.2007р. в
сумі 24878,40 грн.

Згідно рішення господарського суду
Хмельницької області від 19.06.2012р. по
справі №22/5025/567/12, яке набрало законної
сили, судом встановлено, що строк дії
договору оренди нежитлового
приміщення від 01.04.2004р. закінчився
01.04.2012р. Згідно даного рішення фізичну
особу - підприємця ОСОБА_4 виселено з
нежитлового приміщення площею 124,10
кв.м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

20.06.2012р. позивач направляв відповідачу
претензію про сплату коштів,
витрачених на капітальний ремонт
орендованого приміщення, в розмірі
335290,00 грн., яку залишено без
задоволення.

Ухвалою суду від 19.11.2012р. по справі
призначено судову будівельно-технічну
експертизу, проведення якої доручено
Тернопільському відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№5595/12-22, складеного 08.04.2013р.
Тернопільським відділенням Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, вбачається, що вартість
здійснених фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 поліпшень
нежитлового приміщення, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, становить 336415,80
грн. Крім того, на питання чи
відповідають обсяги та вартість робіт,
які вказані в актах приймання
виконаних підрядних робіт №1 за
березень 2007 року, №2 за квітень 2007 року
та №3 за травень 2007 року даним
проектно-кошторисної документації по
будівлі магазину по АДРЕСА_1 надано
відповідь, що фактичні об'єми виконаних
будівельних робіт по капітальному
ремонту магазину по АДРЕСА_1 відмічені
в актах приймання виконаних підрядних
робіт за березень 2007 року, №2 за квітень
2007 року та №3 за травень 2007 року
повністю відповідають
проектно-кошторисній документації.
Вартість будівельних робіт, вказаних в
актах приймання виконаних підрядних
робіт №1 за березень 2007 року, №2 за
квітень 2007 року та №3 за травень 2007 року
становить 336415,80 грн., що на 1125,80 грн.
перевищує вартість будівельних робіт
згідно проектно-кошторисної
документації.

Ухвалою суду від 26.07.2013р. у справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу, проведення якої доручено
Хмельницькому відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№82/13-26, складеного 20.09.2013р. Хмельницьким
відділенням Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, вартість здійснених
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
поліпшень орендованого майна, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які
неможливо відокремити від майна без
завдання йому шкоди, становить 329282,00
грн.

Оскаржуваним рішенням господарського
суду Хмельницької області від 02.12.2013
року по справі № 18/5025/919/12 позов
задоволено повністю.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
погоджується з таким рішенням суду з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 778 ЦК України встановлено,
наймач може поліпшити річ, яка є
предметом договору найму, лише за
згодою наймодавця. Якщо поліпшення
можуть бути відокремлені від речі без
її пошкодження, наймач має право на їх
вилучення. Якщо поліпшення речі
зроблено за згодою наймодавця, наймач
має право на відшкодування вартості
необхідних витрат або на зарахування
їх вартості в рахунок плати за
користування річчю.

Наявними в матеріалах справи доказами
стверджується, що відповідач надав
згоду на проведення капітального
ремонту орендованого приміщення та
погодив вартість витрат на проведення
капітального ремонту.

Відповідно до ч. 2 ст. 18-1 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", капітальний ремонт майна,
переданого в оренду, проводиться
орендодавцем або іншим
балансоутримувачем цього майна за його
рахунок, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно із ч. 3 ст. 23 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", орендар має право за
погодженням з орендодавцем, якщо інше
не передбачено договором оренди, за
рахунок власних коштів здійснювати
реконструкцію, технічне переоснащення,
поліпшення орендованого майна.

Згідно з абзацом 2 ст. 27 Закону України
"Про оренду державного і комунального
майна" орендар вправі залишити за
собою проведені ним поліпшення
орендованого майна, здійснені за
рахунок власних коштів, якщо вони
можуть бути відокремлені від майна без
заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за
рахунок власних коштів здійснив за
згодою орендодавця поліпшення
орендованого майна, які неможливо
відокремити від майна без заподіяння
йому шкоди, орендодавець зобов'язаний
компенсувати йому зазначені кошти в
межах збільшення в результаті цих
поліпшень вартості орендованого майна,
визначеної в установленому
законодавством порядку, яке відбулося
в результаті таких поліпшень, якщо інше
не визначено договором оренди.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів
України "Про затвердження методики
оцінки майна" від 10.12.2003 року №1891
невід'ємні поліпшення орендованого
майна - це здійснені орендарем заходи,
спрямовані на покращення фізичного
(технічного) стану орендованого майна
та (або) його споживчих якостей,
відокремлення яких призведе до
зменшення його ринкової вартості.

Положення абзацу 2 ч.2 ст.27 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" щодо обмеження
суми компенсації орендарю
невідокремлюваних поліпшень розміром
збільшення вартості орендованого
майна в результаті цих поліпшень є
такими, що суперечить приписам з ч.3
ст.778 ЦК України, згідно якої у разі,
якщо поліпшення речі зроблено за
згодою наймодавця, наймач має право на
відшкодування вартості необхідних
витрат або на зарахування їх вартості в
рахунок плати за користування річчю.
Відповідно до ч.2 ст.4 ЦК України
основним актом цивільного
законодавства України є Цивільний
кодекс України, а тому, як акт вищої
юридичної сили, підлягає переважному
застосуванню перед нормами ч.2 ст.27
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

У свою чергу, відповідно до ст. 627 ЦК
України сторонам надане право бути
вільними в укладанні договору.
Відповідно законодавець гарантував
свободу договору, що є неодмінною
умовою існування ринкової економіки.
Свобода договору передбачає
можливість сторін вільно визначати
характер договору, який вони укладають.
Це означає, що сторони за своїм вибором
вправі укладати договори, що
передбачені цивільним законодавством,
так і такі, які хоч і не передбачені
цивільним законодавством, але не
суперечать його загальним засадам.
Зазначене право також випливає із ст. 6
ЦК України.

Відповідно до п. 10.4 договору між
сторонами передбачено, що якщо орендар
за рахунок власних коштів здійснив за
згодою орендодавця поліпшення
орендованого майна, які неможливо
відокремити від майна без заподіяння
йому шкоди, орендодавець зобов'язаний
компенсувати йому зазначені кошти.
Таким чином, передбачивши обов'язок
орендодавця відшкодувати орендарю
вартість невідокремлюваних поліпшень,
сторони не тільки не відійшли від вимог
цивільного законодавства, а навпаки,
реалізували права та обов'язки
передбачені ст. 778 ЦК України.

Твердження апелянта стосовно того, що
позивач не мав права починати
проведення ремонтних робіт без
отримання дозволу на виконання
ремонтних робіт у Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
колегією суддів до уваги не береться,
оскільки пунктом 4.1 наказу Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 273 від
05.12.2000 р. "Про затвердження Положення
про порядок надання дозволу на
виконання будівельних робіт" наявність
такого дозволу при поточному ремонт
будівель та споруд без зміни
призначення не вимагається.

Також слід звернути увагу, що кошторис,
який був погоджений директором
Хмельницької дирекції УДППЗ "Укрпошта"
Бойко Д.О. та на підставі якого
проводилися будівельні роботи має
підписи та печатку організації, яка
його складала, а саме ПФ "Вектор". Копії
ліцензії та переліку видів робіт, на
які має право ПФ "Вектор" (серед них і
проектування реконструкції та
капітального ремонту) також містяться
в матеріалах справи. Вказана
спростовує доводи апелянта щодо
складення проектно-кошторисноїх
документації неліцензованою
організацією.

Також не беруться до уваги твердження
апелянта стосовно того, що значна
частина ремонтних робіт є прихованими,
а тому обсяги та правильність їх
виконання не може бути підтвердженою
без актів прихованих і проміжних робіт,
оскільки правовідносини які виникли та
тривають між сторонами не регулюються
Положенням про безпечну та надійну
експлуатацію виробничих будівель і
споруд, згідно якого порушено питання
актів прихованих та проміжних робіт.
Зокрема п. 1.1 даного Положення "Загальні
вказівки" визначає те, що це Положення
має на меті забезпечити збереження
виробничих будівель і споруд шляхом
належного догляду за ними, своєчасного
і якісного проведення їх ремонту, а
також запобігання виникненню
аварійних ситуацій. Розділ 8 визначає
лише порядок приймання в експлуатацію
саме виробничих будівель і споруд
після капітального ремонту. З предмету
договору жодним чином не вбачається, що
передане в оренду майно є виробничою
будівлею.

Викладене свідчить, що суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого і
правомірного висновку про задоволення
позову.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення господарського суду
Хмельницької області від 02.12.2013 року
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не обґрунтовані та не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому не можуть бути
підставою для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Хмельницької
дирекції УДППЗ "Укрпошта" № 14-3750 від
19.12.2013 р. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Хмельницької області від 02.12.2013 року по
справі № 18/5025/919/12 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Тимошенко О.М.

Суддя
Коломис В.В.

Суддя
Огороднік К.М.