номер провадження справи 35/13/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014
Справа № 908/351/14

Суддя господарського суду
Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача - Скок А.О., довіреність №
610 від 28.03.2013р.

від відповідача - Федоренко Д.В.,
довіреність б/н від 08.01.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом Державного підприємства
"Національна атомна компанія
"Енергоатом" в особі: Відокремленого
підрозділу "Запорізька атомна
електрична станція", м. Енергодар,
Запорізька область

до Державного закладу "Спеціалізована
медико-санітарна частина №1", м.
Енергодар, Запорізька область

про стягнення 40493,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

08.02.2014р. до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
звернулося Державне підприємство
"Національна атомна компанія
"Енергоатом" в особі: Відокремленого
підрозділу "Запорізька атомна
електрична станція" до Державного
закладу "Спеціалізована
медико-санітарна частина №1" про
стягнення 40493,74 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
03.03.2008р. між ним та відповідачем було
укладено договір № 37/60-08 про надання
послуг електрозв'язку. Згідно умов
договору позивач зобов'язується
надавати відповідачу послуги
електрозв'язку, перелічені в додатку 1
та безплатні послуги, перераховані в
додатку 2, а відповідач користується
послугами та сплачує за них
абонентську плату. При цьому позивач
зазначає, що взяті на себе зобов'язання
за договором виконав належним чином,
проте відповідач, в порушення умов
договору, зобов'язання щодо оплати
вартості отриманих послуг здійснював
несвоєчасно, внаслідок чого за ним
склалася заборгованість в сумі 32857,97
грн., на які позивачем відповідно до
закону та умов договору нараховані
пеня та штраф в загальній сумі 7635,76 грн.

08.02.2014р. автоматизованою системою
документообігу господарського суду
здійснено розподіл справ між суддями
та визначено позовну заяву до розгляду
судді Топчій О.А.

Ухвалою від 10.02.2014р. судом порушено
провадження у справі № 908/351/14 та
присвоєно вищевказаній справі номер
провадження 35/13/14. У сторін витребувані
документи, які необхідні для
всебічного та об'єктивного розгляду і
вирішення справи по суті, судове
засідання призначено на 25.02.2014р.

25.02. 2014р. через канцелярію
господарського суду від відповідача
надійшов відзив, в якому останній
зазначає, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
відповідають вимогам закону, проте
відсутня вина ДЗ "Спеціалізована
медико-санітарна частини №1", оскільки
він є бюджетною організацією, що не
веде фінансової діяльності, а
розраховується тільки в рамках коштів,
виділених з державного бюджету.
Заборгованість обумовлена
недофінансуванням бюджетних коштів та
несвоєчасним затвердженням бюджету.
Просить знизити штрафні санкції, в
порядку ст. 233 Господарського кодексу
України.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просить стягнути 32857,98 грн. основного
боргу; 7635,76 грн. нейстойки та 1827 грн.
судового збору.

Відповідач в судовому засіданні
підтвердив факт наявності
заборгованості, проте просив знизити
розмір штрафних санкцій.

За заявою представників сторін справа
розглядалася без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 25.02.2014 р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступне.

03.03.2008р. між ДП НАЕК «Енергоатом» в
особі ВП ЗАЕС (далі - Підприємтсво) та ДЗ
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №1" (далі - споживач) було
укладено договір № 37/60-08 про надання
послуг електрозв'язку (далі - договір).

Пунктами 1.1, 1.2 договору № 37/60-08 від
03.03.2008р. передбачено, що Підприємство
надає споживачу послуги
електрозв'язку, перелічені в додатку 1
до цього Договору, і безплатні послуги,
перераховані в додатку № 2, за адресою
м. Енергодар, вул. Будівельників, 33, а
споживач користується послугами та
сплачує за них абонентську плату,
згідно з розрахунком вартості послуг
телефонного зв'язку на один
календарний місяць. Відносини сторін,
не врегульовані цим договором,
регулюються Правилами надання та
отримання телекомунікаційних послуг,
затверджених ПКМУ від 09.08.2005р. № 720.

Відповідно до пунктів 4.3, 4.5 Договору
споживач повинен своєчасно оплачувати
надані послуги. Розрахунок абонплати
за користування місцевим телефонним
зв'язком наведений у додатку № 3 та
складає 3547,78 грн. щомісячно. Розрахунки
за фактично отримані в кредит послуги
електрозв'язку за кожний попередній
місяць проводяться споживачем
протягом 10 днів з дня виставлення
рахунку, але не пізніше 20 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Пунктами 7.1, 7.2 Договору сторони
встановили, що цей Договір набирає
чинності з дня його підписання
сторонами і діє до 31.12.2008р. Якщо за
місяць до закінчення терміну дії
договору жодна зі Сторін не повідомила
про його припинення, то договір
вважається продовженим на наступний
рік.

Доказів про припинення договору
сторони не надали, таким чином на
момент подання позову до суду договір є
чинним.

Статтею 193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань) в даній справі,
які мають виконуватися належним чином
і у встановлений строк відповідно до
закону, договору, є договір про надання
послуг електрозв'язку № 37/60-08 від
03.03.2008р.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, з квітня по вересень 2013 р.
відповідачеві були надані послуги,
передбачені п. 1.1 договору, що
підтверджується рахунками - фактури
(а.с. 25 - 42), проте, останній свої
зобов'язання щодо своєчасної оплати
виконував недобросовісно: плата за
послуги, надані у квітні - травні 2013р.
сплачена з простроченням строку; плата
за послуги, надані з червня по вересень
2013р. сплачена не в повному обсязі,
внаслідок чого, у ДЗ "Спеціалізована
медико-санітарна частина №1"
утворилася заборгованість перед ДП
НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС в
розмірі 32857,98 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України одним з правових наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського
кодексу України, у разі якщо порушено
господарське зобов'язання, в якому хоча
б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки з винної
сторони стягується пеня у розмірі 0,1 %
вартості товарів (робіт, послуг), з яких
допущено прострочення виконання за
кожний день прострочення, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 5.8 договору сторони
передбачили, що у разі несплати за
надані послуги електрозв'язку понад
установлений термін (з 21 числа місяця,
що настає після розрахункового
періоду) споживач сплачує пеню в
розмірі 1 % від затриманих платежів за
кожну добу затримки, згідно з чинним
законодавством.

В зв'язку з простроченням платежів за
послуги, надані у квітні - травні 2013р. та
не повною оплатою відповідачем наданих
послуг за період з червня по вересень
2013р. позивачем нараховані пеня та штраф
в загальному розмірі 7635,76 грн.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу,
здійснені позивачем, господарський суд
вважає їх правильними, а тому пеня та
штраф в загальному розмірі 7635,76 грн.
підлягають задоволенню.

Суд, розглянувши клопотання
відповідача щодо зменшення розміру
штрафних санкцій відмовляє в його
задоволенні виходячи з наступного.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу
закріплено, що суд має право зменшити
розмір санкцій, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509
Цивільного кодексу України загальними
засадами цивільного законодавства та,
водночас, засадами на яких має
ґрунтуватися зобов'язання між
сторонами є добросовісність,
розумність і справедливість.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлює, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 118 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» встановлено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК) господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач, як на підставу зниження
штрафних санкцій посилається на те, що
він є бюджетною організацією, не веде
фінансової діяльності, а
розраховується тільки в рамках коштів,
виділених з державного бюджету.
Заборгованість обумовлена
недофінансуванням бюджетних коштів та
несвоєчасним затвердженням бюджету. Як
зазначає відповідач, стягнення
штрафних санкцій призведе до появи ще
більшої заборгованості.

Однак, такі посилання відповідача не
можуть бути підставою для зменшення
розміру штрафних санкцій, оскільки ДЗ
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №1" не надано до суду жодних
доказів в підтвердження викладених в
заяві обставин, доказів на
підтвердження відсутності грошових
коштів на рахунку закладу (фінансовий
звіт, банківська виписка тощо) та
доказів того, що відповідач зовсім не
отримує бюджетні кошти. Саме лише
посилання відповідача на те, що він є
бюджетною організацією не є достатньою
підставою для зменшення штрафних
санкцій відповідно до приписів ст. 233
Господарського кодексу України.

Таким чином, оскільки факт
прострочення зобов'язання за Договором
№ 37/60-08 від 03.03.2008р. підтверджений
матеріалами справи та визнається
відповідачем, суд задовольняє позовні
вимоги про стягнення 32857,98 грн.
основного боргу та 7635,76 грн. неустойки в
повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК
України судовий збір стягується з
відповідача на користь позивача в
повному обсязі, оскільки спір
доведений до суду з вини відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного закладу
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №1» 71503 Запорізька область, м.
Енергодар пр. Будівельників, 33 (п/р
3445 в ВДК м. Енергодара Запорізької
області МФО 813015 код ЗКПО 34247637) на
користь Державного підприємства
"Національна атомна компанія
"Енергоатом" в особі: Відокремленого
підрозділу "Запорізька атомна
електрична станція" 71504 Запорізька
область, м. Енергодар, вул. Промислова,
133 (п/р 8393 в ПАТ «Промінвестбанк»
МФО 300012 код ЗКПО 19355964) основний борг в
розмірі 32857 (тридцять дві тисячі
вісімсот п'ятдесят сім) грн. 98 коп.,
неустойку в сумі 7635 (сім тисяч шістсот
тридцять п'ять) грн. 76 коп. та 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку для подання
апеляційної скарги з моменту
оформлення та підписання повного
тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано,
згідно із вимогами ст. 84 ГПК України
26.02.2014 р.

Суддя
О.А. Топчій