ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.02.14р. Справа № 904/948/14

Суддя господарського суду Крижний О.М.,
розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства
"Агро-ФТ", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Вишевичі Агротехніка", м.
Дніпропетровськ

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агрохімічна компанія "ВІТАГРО", м.
Волочиськ, Хмельницька область

про стягнення 385 533,71 грн. та
витребування сертифікату якості

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Агро-ФТ"
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Вишевичі Агротехніка", товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агрохімічна компанія "ВІТАГРО", в якому
просить суд:

- стягнути солідарно з ТОВ "Торговий дім
"Вишевичі Агротехніка", ТОВ
"Агрохімічна компанія "ВІТАГРО"
грошових коштів в сумі 385 533,71 грн.;

- витребувати у ТОВ "Агрохімічна
компанія "ВІТАГРО" сертифікату якості
на товари відповідно до умов договору
поставки №11-03/13ЖТ від 19.03.13 року.

Позовна заява підлягає поверненню з
наступних підстав.

1) До позовної заяви не додано доказів
оплати судового збору у встановленому
порядку та розмірі (п.4 ч.1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України "Про
судовий збір" за подання заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно, до прийняття Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" мінімальна заробітна плата
визначена у розмірі 1218,00 грн., що був
встановлений станом на 01.12.2013 р. Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік".

При зверненні до суду з позовом,
позивач заявив дві вимоги майнового та
немайнового характеру, однак у якості
доказу сплати судового збору додано
оригінал платіжного доручення №49 від
05.02.2014 року про сплату судового збору
лише у розмірі 7714,36 грн., хоча судовий
збір за подання даної позовної заяви
складає 8928,67 грн. (7710,67 (385533,71*2%)+1218,00).

Вимога про витребування сертифікату
якості є позовною вимогою про
спонукання відповідача до виконання
умов п.3.1 договору поставки №11-03/13ЖТ від
19.03.2013 року, що є окремою немайновою
вимогою.

Таким чином, додане до позову платіжне
доручення №49 від 05.02.2014 року не може
бути прийняте судом у якості належного
доказу сплати судового збору за
подання позовних заяв до
господарського суду Дніпропетровської
області у відповідному порядку та
розмірі.

Крім того, ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.02.2014
року №904/798/14 дану позовну заяву
повернуто без розгляду з тих підстав,
що позивачем сплачено судовий збір
тільки за одну вимогу майнового
характеру. Також позивачеві було
роз'яснено, що останній не позбавлений
права повторного звернення за даною
позовною заявою до господарського суду
в загальному порядку після усунення
допущеного порушення.

Однак, позивач повторно звернувся з
тією ж самою позовною заявою, при цьому
не усунувши в цій частині недоліки
позовної заяви, про які зазначав суд.

Стаття 8 Конституції України та стаття 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод передбачають
принцип верховенства права, необхідним
елементом якого є принцип правової
визначеності.

Європейський суд з прав людини у справі
"Брумареску проти Румунії" (CASE OF BRUMГRESCU v.
ROMANIA, no. 28342/95, 28 October 1999, para 61, 62) вказав, що
принцип правової визначеності як
необхідний елемент верховенства права
полягає також у тому, що судові рішення,
якими остаточно вирішено питання,
ніким не повинні ставитися під сумнів.

Суд звертає увагу, що ухвала
господарського суду Дніпропетровської
області від 13.02.2014 року №904/798/14 набрала
законної сили, а тому в розумінні
Європейського суду з прав людини
вказане судове рішення набуло статусу
"остаточного" стосовно вирішення
питання про відповідність позовної
заяви вимогам ГПК України та наявності
підстав для повернення її без розгляду.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини": суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Таким чином, судовим рішенням, що
набуло статусу остаточного,
встановлено факт невідповідності
позовної заяви вимогам ГПК України та
те, що позовна заява підлягає
поверненню без розгляду на підставі п.6
ч.1 ст.63 ГПК України.

Як встановлено, зокрема, у рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі "Совтрансавто-Холдинґ" проти
України" (Affaire Sovtransavto Holding c. Ukraine) принцип
правової визначеності також вимагає
однозначності (послідовності)
правозастосування. Таким чином,
надання судом іншої оцінки позовній
заяві, ніж та, яку вже надано судом, не
буде відповідати вимозі однозначності
(послідовності) правозастосування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Також, ч.3 ст.63 ГПК України унеможливлює
прийняття позовної заяви, недоліки
якої не усунуто.

На підставі викладеного, з урахуванням
відсутності повноважень суду на
перегляд ухвали господарського суду
про повернення позовної заяви без
розгляду, суд позбавлений права на
прийняття позовної заяви, недоліки
якої позивачем не усунуто.

2) Суд звертає увагу позивача на те, що
відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.
Якщо для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Відповідно до п.5.27 Національного
стандарту України "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 07.04.2003 року № 55, відмітку про
засвідчення копії документа складають
із слів "Згідно з оригіналом", назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Позивачем в якості додатків до
позовної заяви надані документи, які не
засвідчені належним чином, тому вони не
можуть бути прийняті господарським
судом як належні докази по справі.

Також суд зазначає, що згідно правової
позиції Вищого господарського суду
України, викладеної, зокрема, у
Постанові від 04.12.2012 року по справі №
5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог
процесуального законодавства, які він
зобов'язаний вчиняти до подання позову,
не може здійснюватися після порушення
провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти
позовну заяву до розгляду, а потім
зобов'язувати позивача усувати вказані
недоліки.

На підставі викладеного, керуючись ст.6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, п.п.3,4, ч.3 ст.63,
ст.86 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Додаток: позовна заява з додатками, в
тому числі оригінал платіжного
доручення №49 від 05.02.2014 року про сплату
судового збору у розмірі 7714,36 грн.

Суддя О.М. Крижний