ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 лютого 2014 року Справа № 925/137/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Демидової
А.М.,суддів:Владимиренко С.В., Малетича
М.М., Плюшка І.А., Шевчук С.Р.,

розглянувши заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 26.09.2013у
справі№ 925/137/13-гза позовомФізичної
особи-підприємця ОСОБА_6доЧеркаської
міської радипротлумачення умов
договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 27.03.2013 у справі
№ 925/137/13-г, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2013, позов
задоволено та розтлумачено пункт 4.2. та
пункт 4.5. договору оренди землі від
17.03.2006 наступним чином: розмір щорічної
орендної плати за землю змінюється без
внесення змін і доповнень до договору
лише у випадках зміни нормативної
грошової оцінки орендованої земельної
ділянки відповідно до вимог чинного
законодавства та щорічної індексації
орендної плати; зміни розміру орендної
плати, передбачені законодавством,
можуть бути підставою для внесення
відповідних змін до договору оренди
землі у встановленому законодавством
та цим договором порядку.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.09.2013 у справі № 925/137/13-г
рішення та постанову судів попередніх
інстанцій скасовано, та прийнято нове
рішення про відмову у позові.

Фізична особа-підприємць ОСОБА_6
звернулась із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
26.09.2013 у справі № 925/137/13-г, в якій просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нове рішення, яким рішення та
постанову судів попередніх інстанцій
залишити без змін.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 12.11.2013
у справі № 901/54/13-г та від 13.08.2012 у справі
№ 5006/37/24пн/2012, мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: статті 213
Цивільного кодексу України, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України з таких
підстав.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої цієї
статті) матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за подібних
предмета і підстав позову, змісту
позовних вимог та встановлених судом
фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 26.09.2013 у справі №
925/137/13-г, про перегляд якої подано заяву,
виходячи із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи,
суд касаційної інстанції прийшов до
висновку щодо відсутності підстав для
задоволення позову про тлумачення умов
договору оренди землі, оскільки у
позовній заяві не викладено змісту
тлумачення умов договору, який позивач
просив надати, а також не наведено
обставин наявності різного тлумачення
сторонами спірних умов, тобто
існування між ними спору; крім того,
судом касаційної інстанції зазначено,
що суди попередніх інстанцій,
здійснивши тлумачення відповідних
пунктів договору фактично створили
нові умови, які відсутні у змісті
спірних пунктів, не врахувавши того, що
тлумачення не може створювати, а лише
роз'яснює існуючі умови договору.

Водночас у постанові від 12.11.2013 у справі
№ 901/54/13-г, виходячи із встановлених
апеляційним судом обставин справи про
те, що основний текст кредитного
договору, текст договору про внесення
змін до нього не містять визначення
терміну "відсотки за неправомірне
користування кредитом", суд касаційної
інстанції погодився з висновками суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для тлумачення терміну
"відсотки за неправомірне користування
кредитом".

З постанови від 13.08.2012 у справі №
5006/37/24пн/2012 вбачається, що Вищий
господарський суд України погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову про тлумачення відповідних умов
договору оренди, виходячи із
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи про те, що
дійсне волевиявлення сторін при
укладенні договору оренди відносно
зобов'язань орендаря за відповідним
пунктом договору полягало у визнанні
можливості останнього здійснювати
капітальні вкладення і за рахунок
амортизаційних відрахувань на об'єкт
оренди.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, в залежності від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_6 у допуску справи № 925/137/13-г до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяА. ДемидоваСудді:С.
Владимиренко М. Малетич І. Плюшко С.
Шевчук