КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р. Справа№ 910/20937/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Суліма В.В.

Федорчука Р.В.

за участі представників:

від прокуратури: Пушкарьов О.Г. - на
підставі наказу №620/6 від 03.09.2013

від позивача1: Мірошниченко І.О. -
представник

від позивача 2: Мірошниченко І.О. -
представник

від відповідача: Філон Д.В. -
представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Заступника Київського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в особі
Міністерства оборони України та
Київського квартирно-експлуатаційного
управління Міністерства оборони
України на рішення Господарського суду
міста Києва від 10.12.2013 року у справі
№910/20937/13 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Київського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в особі

1)Міністерства оборони України

2)Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Прем'єр-Гранд»

про стягнення 233 964,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Київський прокурор з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
особі Міністерства оборони України та
Київського квартирно-експлуатаційного
управління Міністерства оборони
України звернувсь до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Прем'єр-Гранд» про
стягнення 233 964,98 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013 року у справі № 910/20937/13
в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Заступник
Київського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
подав апеляційну скаргу до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.2013 року по справі № 910/20937/13 та
прийняти нове рішення по справі, яким в
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
винесене оскаржуване рішення є
незаконним та не обґрунтованим, таким
що винесене з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального при
невідповідності висновків, викладених
у рішенні та з неповним з'ясуванням
обставин, що мають істотне значення для
справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 11.02.2014.

Представник відповідача 10.02.2014 через
відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надав відзив на апеляційну скаргу, в
якому просить залишити рішення
Господарського суду м. Києва від 10.12.2013
року по справі №910/20937/13 без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Від представника прокуратури 11.02.2014
через відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надійшло уточнення та доповнення до
апеляційної скарги, в якому просить
скасувати рішення Господарського суду
м. Києва від 10.12.2013 року по справі
№910/20937/13 та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Від представника позивача-2 11.02.2014 через
відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надійшло пояснення до апеляційної
скарги, в якому просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 10.12.2013 року по справі №910/20937/13 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

11.02.2014 розпорядженням Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду для
розгляду справи №910/8313/13 було визначено
колегію суддів у складі головуючого
судді: Тарасенко К.В., суддів: Суліма
В.В., Федорчука Р.В.

Представник позивача-1 письмового
відзиву на апеляційну скаргу не надав,
однак у судовому засіданні її доводи
підтримав, просив апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
уточнень, пояснень, доповнення до
апеляційної скарги та відзивів на неї,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Між Київським
квартирно-експлуатаційним управлінням
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Прем'єр-Гранд» (орендар) 01.02.2012 було
укладено договір оренди №6/2012/ККЕУ
(надалі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування нерухоме
військове майно - нежитлове приміщення
загальною площею 192,60 кв. м. (в тому числі
на першому поверсі - 96,6 кв. м., підвал - 96,0
кв. м.) (далі - майно), розташоване за
адресою: м. Київ, вул. Курська, 7,
військове містечко № 63, інв. № 62.

Пунктом 1.3. Договору майно передається
орендареві для використання під кафе,
що здійснюють продаж товарів
підакцизної групи 96,6 кв. м., склад 96,0 кв.
м.

Прокуратура зазначає, що у зв'язку з
порушенням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за Договором в частині
своєчасної сплати наданих у період з
серпня 2012 року по вересень 2013 року
послуг оренди, у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем-2 в
розмірі 233964,98 грн., а також за
несвоєчасне виконання зобов'язань
нараховані пеня в розмірі 11 958,39 грн. та
3% річних в сумі 3 519,73 грн.

Згідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно з п. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Як встановлено приписами ст. 765
Цивільного кодексу України
наймодавець зобов'язаний передати
наймачеві майно у користування негайно
або у строк встановлений договором
найму.

Згідно з п. 2.1. Договору орендар вступає
у строкове платне користування майном
у термін, вказаний у договорі, але не
раніше дати підписання сторонами цього
договору (у разі оренди нерухомого
майна на строк 3 роки і більше - не
раніше дати державної реєстрації
договору) та акта приймання-передачі
майна.

Пунктом 7.1. Договору сторони погодили,
що орендодавець зобов'язаний передати
орендарю в оренду майно згідно з цим
договором за актом приймання-передачі
майна, який підписується одночасно з
цим договором.

За актом приймання-передачі від 01.02.2012
орендодавець передав, а орендар
прийняв у користування приміщення за
адресою: м. Київ, вул. Курська, 7,
військове містечко № 63, інв. № 62, площею
192,6 кв. м.

У відповідності до приписів ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» термін, на який
укладається договір оренди є істотною
умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 10.1. Договору встановлено, що
договір укладено на 2 роки 11 місяців, що
діє з 01.02.2012 до 31.12.2014.

Відповідно з п. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

У відповідності до п. 3.1. Договору
орендна плата встановлена без ПДВ за
базовий місяць вересень 2011 року на
рівні 13 000,00 грн. за результатами
конкурсу (домовленості) з урахуванням
моніторингу орендної плати на
аналогічних об'єктах оренди, але не
нижче орендної плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
№ 786 від 04.10.1995 (із змінами), яка
становить без ПДВ на базовий місяць
розрахунку вересень 2011 року - 12 506,73 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди
визначається шляхом коригування
базової орендної плати на індекси
інфляції за період з базового до
першого місяця оренди. Відповідно до п.
3.2. Договору нарахування ПДВ на суму
орендної плати здійснюється у порядку,
визначеному законодавством.

Згідно з п. 3.3. Договору орендна плата за
кожний наступний місяць визначається
шляхом коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць.

Умовами пункту 3.6. Договору визначено,
що орендна плата у розмірі 100%
перераховується орендарем до
спеціального фонду державного бюджету
на спеціальний рахунок орендодавця в
територіальному органі державного
казначейства не пізніше 15 числа місяця,
наступного за звітним.

У відповідності до п. 5. ст. 762 Цивільного
кодексу України плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором. Частина
перша статті 19 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна встановлює для орендаря
обов'язок за користування об'єктом
оренди вносити орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності. Разом з цим, слід зазначити,
що в акті приймання-передачі від 01.02.2012
зазначено, що майно потребує поточного
ремонту.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач звернувся до позивача-2 з
листом № 1/6-02 від 06.02.2012, в якому
зазначив, що приміщення протягом року
до 01.02.2012 не використовувались у зв'язку
з чим орендовані приміщення потребують
проведення ремонту, оскільки віконні
коробки є частково гнилими, на стінах
та стелі наявний грибок та пліснява,
частково зруйнована вентиляція, що
унеможливлює без їх усунення відкриття
та функціонування кафе. Також
потребують ремонту та часткової заміни
внутрішньо будинкові інженерні мережі
(водо, тепло, електропостачання та
водовідведення). Враховуючи викладене
відповідач просив надати дозвіл на
проведення ремонтних робіт. 17.02.2012
комісією у складі представників
орендодавця та за участі представників
відповідача було проведено обстеження
стану переданого в оренду приміщення,
про що складено відповідний акт, та
встановлено наступне:

«При обстежені виявлено, що приміщення
не використовувались за призначенням
протягом року, що в свою чергу призвело
до виникнення грибка, плісняви на
внутрішніх стінах та стелі. Також
потребують заміни інженерне
обладнання (водо, тепло,
електропостачання та водовідведення),
яке є напівзруйнованим і не відповідає
технічним вимогам. Крім того, необхідно
провести ремонт стін, стелі та підлоги,
замінити вікна та двері, що дасть змогу
обладнати дані приміщення під
функціонування кафе. В результаті
цього, дане приміщення на даний час
використовувати відповідно до умов
договору не можливо. На підставі
викладеного комісія вважає, що
нежитлові приміщення не відповідають
санітарним нормам та вимогам і
потребує відповідних ремонтних робіт
по приведенню до належного стану, за
рахунок коштів орендаря, відповідно до
умов договору оренди».

21.03.2012 листом №303/1/6/248 Головне
квартирно-експлуатаційне управління
Збройних Сил України надало дозвіл
позивачу-2 на проведення ремонтних
робіт (поліпшень) орендованого
нерухомого військового майна за
рахунок коштів орендаря - відповідача.

22.03.2012 листом № 303/25-823 позивач-2
повідомив відповідача про те, що
позивач-2 не заперечує щодо проведення
за власний рахунок ремонтних робіт за
умови, що вартість цих робіт не
підлягає зарахуванню в рахунок плати
за користування річчю, або
відшкодуванню.

26.03.2012 листом № 303/1/6/258 Головне
квартирно-експлуатаційне управління
Збройних Сил України, з огляду на те, що
орендар здійснює за власний рахунок
ремонті роботи орендованих приміщень,
повідомило позивача-2 про можливість не
нараховувати орендну плату за
використання нежитлових приміщень
площею 192,6 кв. м. в будівлі № 62
військового містечка № 63 по вул.
Курська, 7 у м. Києві на період
проведення ремонтних робіт, але не
більше ніж на термін до 6 (шести)
місяців, оскільки вказаний термін є
розумно прийнятним для проведення
згаданих ремонтних робіт. 26.03.2012
комісією у складі представників
орендодавця та за участі представників
відповідача було проведено обстеження
стану переданого в оренду приміщення,
про що складено відповідний акт, та
здійснено висновок, що орендоване
нежитлове приміщення, у зв'язку з
проведенням ремонтних робіт не може
використовуватись відповідно до мети
оренди через обставини, за які орендар
не відповідає. У зв'язку з викладеним
комісією запропоновано на час
проведення ремонтних робіт не
проводити нарахування плати за оренду
нежитлового приміщення.

26.03.2012 листом № 303/25-837 орендодавець з
посиланням на п.п. 4, 6 ст. 762 Цивільного
кодексу України повідомив про
можливість не нараховувати орендну
плату за використання нежитлових
приміщень загальною площею 192,6 кв. м.,
які розташовані в будівлі № 62
військового містечка № 63 по вул.
Курська, 7 у м. Києві на період
проведення ремонтних робіт, але не
більше ніж 6 (шість) місяців, оскільки
вказаний термін є розумно прийнятним
для проведення згаданих з ремонтних
робіт.

14.08.2012 листом № 03-08 відповідач
звернувся до орендодавця, в якому
повідомляв, що станом на 11.07.2012 ремонтні
роботи навіть не було розпочато,
оскільки не отримано узгодженої
документації, дозволів та затвердженої
проектно-кошторисної документації, у
зв'язку з чим просив продовжити строк
не нарахування орендної плати та
проведення ремонтних робіт ще на 6
(шість) місяців. Враховуючи даний лист
позивач-2 звернувся з листом до
Головного квартирно-експлуатаційного
управління Збройних Сил України з
проханням розглянути питання про
надання дозволу щодо не нарахування
орендної плати до закінчення
проведення ремонтних робіт.

31.08.2012 листом № 303/1/6/838 Головне
квартирно-експлуатаційне управління
Збройних Сил України повідомило
орендодавця про можливість не
нараховувати орендну плату за
використання нежитлових приміщень
площею 192,6 кв. м., які розташовані в
будівлі № 62 військового містечка № 63,
по вул. Курська, 7 у м. Києві на період
проведення ремонтних робіт. 15.08.2013
робочою комісією Київського
квартирно-експлуатаційного управління
здійснено огляд ремонту нежитлових
приміщень за адресою: м. Київ, вул.
Курська, 7, про що складено відповідний
акт, за наслідками якого встановлено,
що роботи виконуються без порушення
конструктивних елементів будинку та
спрямовані на покращення технічних
показників об'єкта. Об'єкт станом на
15.08.2013 до експлуатації не готовий.

Пунктом 6 ст. 762 Цивільного кодексу
України наймач звільняється від плати
за весь час, протягом якого майно не
могло бути використане ним через
обставини, за які він не відповідає.
Даною нормою передбачено, що якщо
наймач тимчасово позбавляється
можливості користуватися найнятим
майном через обставини, за які він не
відповідає, він звільняється від плати
за весь час неможливості такого
користування. Обставини, що є причиною
неможливості використовувати найняте
майно наймачем, можуть бути пов'язані
як з діяльністю наймодавця (якщо,
наприклад, майно терміново знадобилося
самому наймодавцеві), так і з певними
об'єктивними обставинами (проведення
ремонту майна, тощо).

Як правильно зазначено в рішенні суду
першої інстанції, відповідачу в
орендне користування були передані
приміщення, які не можливо
використовувати за цільовим
призначенням, обумовленим в договорі
оренди, оскільки приміщення потребують
ремонту. Матеріали справи свідчать, що
у період з 01.02.2013 по 15.08.2013 об'єкт оренди
був непридатний для користування
орендарем. Доказів протилежного
прокуратурою та позивачами не подано,
як і не подано доказів в підтвердження
придатності об'єкту оренди для
користування після 15.08.2013.

Як встановлено судом першої інстанції,
орендодавець погодився не
нараховувати відповідачу орендну
плату на період проведення ремонтних
робіт, у зв'язку з неможливістю
використання приміщень.

Отже, шляхом листування сторонами
договору оренди досягнуто згоди щодо
не нарахування орендодавцем та
відповідно відсутність обов'язку
сплачувати орендну плату орендарем на
період проведення ремонтних робіт. З
огляду на викладене та враховуючи п. 6
ст. 762 Цивільного кодексу України
відповідач звільнений від сплати
орендної плати у спірний період.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи не підтверджено
порушення відповідачем зобов'язання
щодо внесення орендної плати у спірний
період.

Таким чином, позовні вимоги
прокуратури про стягнення з
відповідача 233 964,98 грн. боргу по
орендній платі необґрунтовані та
задоволенню не підлягають.

А вимоги про стягнення пені та 3% річних
є похідними від вимоги про стягнення
заборгованості і не підлягають
стягненню у зв'язку з відсутністю
заборгованості відповідача перед
позивачем-2.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду по даній справі
обґрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається, апеляційна скарга
Заступника Київського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника
Київського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
залишити без задоволення, рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.2013 року у справі №910/20937/13 залишити
без змін.

Матеріали справи №910/20937/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
В.В. Сулім

Р.В. Федорчук