ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.
Справа № 918/1795/13

Суддя Романюк Р.В. розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз"

про стягнення 2 711 908 грн. 89 коп..

В засіданні приймали участь:

від позивача: Остапенко В.М.
(довіреність № 14-66 від 22.03.2013р.).

від відповідача: не з'явився

Обставини справи: Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулось
до господарського суду Рівненської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" про стягнення 2 711 908 грн. 89
коп., з яких: 26 грн. 27 коп. - основний борг,
1 261 333 грн. 22 коп. пеня, 405 890 грн. 06 коп.
інфляційні втрати та 1 044 659 грн. 34 коп. -
3% річних.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що згідно Договору №
14/2239/11 купівлі-продажу природного газу
від 30.09.2011р. він поставив відповідачу
природний газ за який останній
розрахувався не своєчасно, а тому
залишок заборгованості з урахуванням 3
% річних та інфляційних від
простроченої суми та пеню, нараховану
за порушення грошового зобов'язання,
він просить суд стягнути у примусовому
порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про день та
час судового розгляду повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням, яке наявне в
матеріалах справи.

Оскільки відповідач був завчасно
повідомлений про день та час судового
розгляду та мав можливість в розумні
терміни довести до відома суду свої
доводи та заперечення стосовно
позовних вимог, однак правами,
визначеними ст. 22 ГПК України не
скористався, суд вважає за можливе
розглянути справу по суті позовних
вимог, без участі представника
відповідача - за наявними у справі
матеріалами.

Крім того, 04.02.2014р. відповідачем подано
клопотання про припинення провадження
у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК
України - у зв'язку з відсутністю спору,
у задоволенні якого судом відмовлено.

Дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011р. між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (далі -
продавець) та Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" (далі - покупець)
був укладений договір №14/2239/11
купівлі-продажу природного газу
(надалі - Договір; а.с. 16-20), відповідно до
умов якого продавець зобов'язується
передати у власність покупцеві в IV
кварталі 2011року та 2012 році
імпортований природний газ, для потреб
суб'єктів господарювання, які
виробляють теплову енергію, у тому
числі блочних котелень, установлених
на дахові та прибудованих споживачам,
та використовується теплогенеруючими
підприємствами на власні потреби та
втрати, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити газ на умовах
цього договору (пункт 1.1. Договору).

Згідно пункту 3.3 Договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 5.2. Договору, ціна
за 1000 куб.м. природного газу становить 3
023 грн. 50 коп. без урахування збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 3 023 грн. 50 коп., крім
того ПДВ 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу - 285 грн. 00 коп., крім
того ПДВ - 20%.

Всього до сплати за природний газ та
послуги його транспортування - 3 308 грн.
50 коп., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 3
970 грн. 20 коп.

Пунктом 5.5. Договору визначено, що
загальна сума вартості природного газу
за цим договором складається із сум
вартості місячних поставок газу.

Відповідно до пункту 6.1 Договору,
оплата за газ, здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14 числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

В подальшому сторонами було укладено
ряд додаткових угод (а.с. 22-25), якими
сторони внесли зміни до Договору щодо
кількості та якості газу, ціни газу,
порядку та умов проведення
розрахунків.

На виконання умов Договору позивач
поставив протягом жовтня 2011 - серпня 2012
року, а відповідач прийняв природний
газ в обсязі 28 884,798 тис. м3 на загальну
суму 110 876 109 грн. 38 коп., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу (а.с.
26-36) та не заперечується сторонами у
справі.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що відповідач в
обумовлений в Договорі строк не
здійснив оплату за отриманий природний
газ, а тому зобов'язаний сплатити
залишок боргу, з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми та пеню,
передбачену п. 7.2 Договору за
прострочення платежу.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема договорів та правочинів.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до частини 1 статті 712
ЦК України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України
визначено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товарно-розпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Крім того, пунктом 7.2 Договору сторони
передбачили, що у разі невиконання
покупцем умов пункту 6.1 Договору
покупець зобов'язується сплатити пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

Проте, як встановлено під час судового
розгляду справи та вбачається з
залучених до матеріалів справи
доказів, а це не заперечується і
представником позивача, присутнім в
судовому засіданні, 28.01.2014р. сторони
уклали Додаткову угоду № 5 до договору
купівлі-продажу природного газу від
30.09.2011р. № 14/2239/11 та виклали п. 6.1
Договору в наступній редакції:

"6.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ за Договором
здійснюється до 31.01.2014 року."

Тобто, станом на день звернення до суду
(22.11.2013р.) у відповідача не виникло
зобов'язання провести остаточний
розрахунок за отриманий згідно
Договору природний газ та, відповідно,
не було простроченого грошового
зобов'язання, що є необхідною умовою
для нарахування пені, 3% річних та
інфляційних.

За таких обставин, коли на момент
звернення до суду у відповідача не
виникло зобов'язання провести
остаточний розрахунок за отриманий
товар, а отже право позивача не було
порушено, господарський суд визнає
заявлені вимоги передчасними, а відтак,
керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
Романюк Р.В.