ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2014 Справа №
901/3338/13За позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», м. Київ
до відповідачів:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»,
смт. Красногвардійське
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім», смт.
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропродукт», смт.
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - Фізична особа -
підприємець Коваленко Микола Іванович,
с. Клепініно, Красногвардійський район
про зобов'язання повернути майно та
Суддя С.О.
Від позивача - Коновалова П.С.,
довіреність № 5823 від 29.08.2013 р.,
Від відповідача 1 - не з'явився,
повідомлений належним чином.
Від відповідача 2 - Алексєєв О.В.,
протокол № 1 від 30.01.2009 р., директор.
Від відповідача 3 - не з'явився,
повідомлений належним чином.
Від третьої особи - не з'явився,
повідомлений належним чином.
Суть спору: Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
звернулось до Господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім» про
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім»
повернути майно, яке перебуває у нього
незаконно, а саме: міксер - дозатор DOM;
охолоджувач води R - 300; планетарний
міксер PL - 60; розкатка SF600L;
тістомісильна машина M 200 Supreme, яке
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Р.В. та
знаходиться у заставі ПАТ «КБ «Надра»
та зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Руслана
Валентиновича, прийняти на
відповідальне зберігання майно, яке
незаконно перебуває у Товариства з
обмеженою відповідальністю «Хлібний
дім», а саме: міксер - дозатор DOM;
охолоджувач води R - 300; планетарний
міксер PL - 60; розкатка SF600L;
тістомісильна машина M 200 Supreme.
Ухвалою від 23.12.2013 суд залучив до участі
у справі іншого відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропродукт» та
прийняв заяву Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
про збільшення позовних вимог до
розгляду, у якій позивач просить:
визнати недійсним договір поставки
обладнання, а саме: міксер дозатор DOM;
охолоджувач води R - 300; планетарний
міксер PL - 60; розкатка SF600L;
тістомісильна машина M 200 Supreme, № 5 від
02.04.2013 року укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Хлібний
дім» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агропродукт».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
порушення статті 17 Закону України «Про
заставу» договір поставки обладнання
від 02.04.2013 та договір поставки
обладнання № 34 від 02.08.2013 були
укладенні без згоди позивача, з
посиланням на статті 215, 216, 1212
Цивільного кодексу України.
Ухвалою від 17.02.2014 суд залучив до участі
у справі третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів - Фізичну особу -
підприємця Коваленко Миколу Івановича.
Відповідач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім» проти
задоволення позову заперечує та
просить відмовити в його задоволенні,
оскільки вважає, що згідно з умовами
договору купівлі - продажу від 31.01.2013 за
спірне обладнання було повністю
сплачено товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»,
тим самим товариство з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім»
повністю виконало умови
вищезазначеного договору. Крім того,
відповідач зазначає, що станом на 02.04.2013
спірне обладнання не знаходилося у
будь - яких обтяженнях та належало
відповідачу на підставі договору
купівлі - продажу майна у процедурі
банкротства від 31.01.2013 р.
Відповідач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропродукт» позов
не визнає та вважає, що підстав для його
задоволення немає, оскільки договір
між ТОВ «Агропродукт» та ТОВ «Хлібний
дім» укладений з дотриманням умов
передбачених ст. 203 ЦК України, ст. ст.
179,180,181 ГК України. Відповідач зазначає,
що повністю виконав умови договору
поставки обладнання та відповідно до
ст. 328 ЦК України набув право власності
Відповідач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Р.В. проти
позову заперечує, оскільки вважає, що
ТОВ «Компанія Меганом» знову набуло
право власності на спірне майно, з
огляду на визнання недійсними
проведених 14.01.2013 торгів (аукціон) з
продажу майна ТОВ «Компанія Меганом»
та договору купівлі - продажу від 31.01.2013
У судовому засіданні оголошувалась
перерва та відкладався розгляд справи
відповідно до ст. 77 ГПК України.
Строк розгляду справи продовжувався
відповідно до ст. 69 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, суд -
26 квітня 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк «Надра» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра») та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»
був укладений договір кредитної лінії
№ 805/2007/980-М/12/051, відповідно до якого
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»
отримав кредитні кошти у розмірі 545 000,00
14 листопада 2007 року в забезпечення
виконання зобов'язань по поверненню
отриманого кредиту за кредитним
договором, між публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк «Надра»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»
було укладено договір застави
обладнання №805/2007/980-М/12/051-06, відповідно
до пункту 1.1 якого товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Меганом» було передано позивачу в
заставу наступне обладнання, яке
належить йому на праві власності, а
саме: двухбункерна відсадочна
дозіровочна машина ОТДМ-2, планетарний
міксер PL-60, подрібнювач крихт МАС-100,
міксер-дозатор DOM, охолоджувач води R-300,
тістомисільна машина М 200 Supreme, розкатка
SF600L, робочий стіл ТВ-2000, формувач F550/2,
противні перфоровані у кількості 64 шт.
У пункті 5.2 договору встановлено, що він
діє до повного виконання зобов'язань по
кредитному договору.
Також, 14 листопада 2007 року в
забезпечення виконання зобов'язань по
поверненню отриманого кредиту за
кредитним договором, між позивачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»
було укладено договір застави
транспортного засобу №805/2007/980-М/12/051-07,
відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого
товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»
було передано позивачу в заставу
наступне рухоме майно, яке належить
йому на праві власності: автомобіль ЗАЗ
110558, марки AT 130, 2007 року випуску, р.н. АК
9676 AT, автомобіль ЗАЗ 110558 AT 130 613-113, 2007
року випуску, р.н. АК 9677 AT.
Пунктом 5.2 договору встановлено, що він
діє до повного виконання зобов'язань по
Кредитному договору.
Постановою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 16.09.2010 у
справі №5002-19/4359-2010 Товариство з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Меганом» визнано банкрутом в порядку,
передбаченому статтею 52 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Стоцького П.В.
18 листопада 2010 року позивачем надано
ліквідатору заяву про визнання
грошових вимог до банкрута у розмірі 852
273,15 грн., які згідно з повідомленням від
18.11.2010 за вих. №18/1 були визнані
ліквідатором у повному обсязі та
включені у розмірі 743 870,68 грн. до першої
черги задоволення вимог кредиторів як
забезпечені заставою, та у розмірі 108
402,47 грн. - до четвертої черги
задоволення вимог кредиторів. У ході
проведення ліквідаційної процедури
вищевказане майно банкрута, яке є
предметом застави, було включено в
23 травня 2011року між банкрутом в особі
ліквідатора Стоцького П.В. та
Регіональним агентством з питань
банкрутства в Автономній Республіці
Крим та м. Севастополі, було укладено
договір доручення, відповідно до умов
якого Регіональне агентство з питань
банкрутства в Автономній Республіці
Крим та м. Севастополі зобов'язалось,
зокрема організувати проведення
торгів (аукціонів, конкурсів) по
продажу майна боржника, проведення
Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 26.03.2012 у
справі №5002-19/4359-2010 повноваження
ліквідатора арбітражного керуючого
банкрута Стоцького П.В. припинено,
ліквідатором ТОВ «Компанія Меганом»
призначено арбітражного керуючого
14 січня 2013 року були проведені прилюдні
торги, які оформлені протоколом №2
засідання комісії за підсумками
проведення торгів з продажу майна,
відповідно до якого, комісія вирішила
рекомендувати ліквідатору укласти
договір купівлі-продажу майна,
виставленого на аукціон (лоти №№2-4, 6, 7,
а саме: міксер - дозатор води DOM,
охолоджувач води R-300, планетарний
міксер PL-60, розкатка SF600L, тістомисільна
машина М 200 Supreme) з товариством з
обмеженою відповідальністю «Хлібний
дім» за початковою ціною.
31 січня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Меганом» в особі ліквідатора -
арбітражного керуючого Друзіна Р.В. та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім»
укладено договір купівлі-продажу
частки майна банкрута, яке перебувало в
заставі кредитора - ПАТ «Комерційний
банк «Надра», а саме: міксер - дозатор
води DOM за ціною 5 659,00 грн, охолоджувач
води R-300 за ціною 13 784,00 грн., планетарний
міксер PL-60 за ціною 19 812,00 грн., розкатка
SF600L за ціною 16 708,00 грн., тістомисільна
машина М 200 Supreme, за ціною 20 340,00 грн., на
загальну суму 76 303,00 грн.
Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 03.06.2013 у
справі № 901/1481/13 визнано недійсними
проведені Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Руслана
Валентиновича, Регіональним
агентством з питань банкрутства в
Автономній Республіці Крим та м.
Севастополі 14.01.2013 торги (аукціон) з
продажу майна Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»:
двухбункерної відсадочної
дозіровочної машини ОТДМ-2,
планетарного міксеру PL-60, подрібнювача
крихт МАС-100, міксера-дозатора DOM,
охолоджувача води R-300, тістомісильної
машини М 200 Supreme, розкатки SF600L, робочого
столу ТВ-2000, формувачу F550/2, автомобілю
ЗАЗ 110558, марки АТ 130, р.н. АК 9676 АТ,
автомобілю ЗАЗ110558 АТ 130 613-113, р.н. АК 9677
АТ та визнано недійсним договір
купівлі-продажу міксера-дозатора DOM,
охолоджувача води R-300, планетарного
міксеру PL-60, розкатки SF600L,
тістомісильної машини М 200 Supreme
укладеного 31 січня 2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Р.В. та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім».

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 21.11.2013 у
справі № 5002-19/4359-2010 скаргу ПАТ
«Комерційний банк «Надра» на дії
ліквідатора арбітражного керуючого
Друзіна Р.В. задоволено та визнано
незаконними дії ліквідатора
арбітражного керуючого Друзіна Р.В.
щодо реалізації майна банкрута, яке
перебувало в заставі ПАТ «КБ «Надра».

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши в сукупності
фактичні обставини справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відносно вимоги позивача про визнання
недійсним договору поставки
обладнання, а саме: міксер дозатор DOM;
охолоджувач води R - 300; планетарний
міксер PL - 60; розкатка SF600L;
тістомісильна машина M 200 Supreme, № 5 від
02.04.2013 року укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Хлібний
дім» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агропродукт»,
посилаючись на те, що в порушення вимог
статті 17 ЗУ «Про заставу» договір
поставки обладнання №5 від 02.04.2013 р. та
договір поставки обладнання № 34 від
02.08.2013 були укладенні без згоди
заставодержателя.

Суд зазначає, що на момент укладення
договору поставки обладнання від 02.04.2013
р. спірне майно знаходилося у
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім» та
належало йому на підставі договору
купівлі - продажу, який укладено у
процедурі банкротства від 31.01.2013 р.,
який лише 03.06.2013 був визнаний недійсним
у судовому порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
заставу» застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно статті 17 Закону України «Про
заставу» заставодавець зберігає право
розпорядження заставленим майном, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. Заставодавець може
відчужувати заставлене майно тільки за
згодою заставодержателя.

Відповідно до п. 2 Пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними», вирішуючи
спори про визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність фактичних обставин, з якими
закон пов'язує визнання таких
правочинів (господарських договорів)
недійсними на момент їх вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків, та в разі задоволення
позовних вимог зазначати в судовому
рішенні, в чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та яким
нормам законодавства не відповідає
оспорюваний правочин.

Положення статті 203 Цивільного кодексу
України регулює загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи те, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Хлібний
дім» придбало спірне майно в процедурі
банкрутства по договору
купівлі-продажу від 31.01.2013р., суд вважає,
що станом на 02.04.2013р. - день укладення
спірного договору, у ТОВ «Хлібний дім»
не було обов'язку узгоджувати
укладення спірного договору з
позивачем в порядку ст. 17 Закону
України «Про заставу», що у свою чергу
спростовує посилання позивача на
невідповідність договору цій нормі
закону.

Щодо вимог позивача: зобов'язати
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім»
повернути майно, яке перебуває у нього
незаконно, а саме: міксер - дозатор DOM;
охолоджувач води R - 300; планетарний
міксер PL - 60; розкатка SF600L;
тістомісильна машина M 200 Supreme, яке
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Р.В. та
знаходиться у заставі ПАТ «КБ «Надра»
та зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Руслана
Валентиновича, прийняти на
відповідальне зберігання майно, яке
незаконно перебуває у товариства з
обмеженою відповідальністю «Хлібний
дім», суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02
квітня 2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агропродукт» (покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім»
(постачальник) був укладений договір №
5 поставки обладнання (т. 1 а.с. 130-132).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується поставити
покупцю визначене цим договором
обладнання, а покупець зобов'язується
прийняти вказане обладнання та
оплатити його на підставі рахунку -
фактури, виставленого постачальником.

Під обладнання, що є предметом договору
поставки за цим договором, розуміються:
міксер - дозатор DOM; охолоджувач води R -
300; планетарний міксер PL - 60; раскатка
SF600L; тістомісильна машина M 200 Supreme (п. 1.2
договору).

Пунктом 6.2 договору визначено, що
перехід права власності на обладнання,
що є предметом поставки за цим
договором, переходить до покупця з
моменту підписання даного договору та
видаткової накладної. Загальна ціна
обладнання (ціна договору) становить 80
000,00 грн., в тому числі ПДВ (20 %) становить
13 333,33 грн. (пункт 4.2).

Відповідно до видаткової накладної №
РН - 0000108 від 02.04.2013 товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агропродукт» від товариства з
обмеженою відповідальністю «Хлібний
дім» отримало грошові кошти у розмірі 41
452,00 грн. (т. 1 а.с. 135).

Надалі, 02 серпня 2013 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Агропродукт»
(постачальник) та фізичною особою -
підприємцем Коваленко Миколою
Івановичем (покупець) був укладений
договір № 34 поставки обладнання (т. 1
а.с. 228-230), відповідно до умов якого
постачальник зобов'язався поставити
покупцю визначене цим договором
обладнання, а саме: міксер - дозатор DOM;
охолоджувач води R - 300; планетарний
міксер PL - 60; раскатка SF600L;
тістомісильна машина M 200 Supreme, а
покупець зобов'язався прийняти вказане
обладнання та оплатити його на
підставі рахунку - фактури,
виставленого постачальником.

Тобто з наведено слідує, що спірне
майно на даний момент перебуває у
фізичної особи - підприємця Коваленко
Миколи Івановича на підставі договору
від 02.08.2013 р., тому вимога позивача про
зобов'язання Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім»
повернути майно та зобов'язати
товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Р.В. прийняти
на відповідальне зберігання майно, яке
незаконно перебуває у товариства з
обмеженою відповідальністю «Хлібний
дім», необґрунтовані та задоволенню не
підлягають, з огляду на відсутність
належних доказів, які підтверджують
знаходження спірного майна у ТОВ
«Хлібний дім».

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 330 Цивільного кодексу
України, якщо майно відчужене особою,
яка не мала на це права, добросовісний
набувач набуває право власності на
нього, якщо відповідно до статті 388
цього Кодексу майно не може бути
витребуване у нього.

Згідно ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу
України, право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту
передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно ст. 387 Цивільного кодексу
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Стаття 388 Цивільного кодексу України,
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно: 1)
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

У п. 2.15 Постанови від 29 травня 2013 року N 11
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
Пленум Вищого господарського суду
України зазначив, що наслідки
недійсності правочину підлягають
застосуванню лише стосовно сторін
даного правочину, тому на особу, яка не
брала участі в правочині, не може бути
покладено обов'язок повернення майна
за цим правочином. У зв'язку з цим не
підлягають задоволенню позови
власників (володільців) майна про
визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження майна, які
були вчинені після правочину,
визнаного недійсним. У відповідних
випадках майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, позовів відповідно до
статей 387 - 390 або глави 83 ЦК України,
зокрема, від добросовісного набувача -
з підстав, передбачених частиною
першою статті 388 ЦК України. При цьому
необхідно мати на увазі, що
добросовісність набувача майна в силу
частини п'ятої статті 12 названого
Кодексу презюмується.

Якщо судом буде встановлено, що набувач
знав або повинен був знати про
наявність перешкод до вчинення
правочину, зокрема те, що продавець
майна не мав права його відчужувати, це
може свідчити про недобросовісність
набувача й бути підставою для
задоволення позову про витребування у
нього цього майна.

Продаж майна на торгах (аукціоні),
проведених з порушенням порядку,
встановленого чинним законодавством,
виключає можливість визнання особи,
яка придбала товар на таких торгах
(аукціоні), добросовісним набувачем
відповідного майна.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», Верховний суд України
роз'яснив, що реституція як спосіб
захисту цивільного права (частина
перша статті 216 ЦК) застосовується лише
в разі наявності між сторонами
укладеного договору, який є нікчемним
чи який визнано недійсним. У зв'язку з
цим вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК
України не може застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених частиною першою
статті 388 ЦК України.

Як встановлено вище, рішенням
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 03.06.2013 у справі №
901/1481/13 визнано недійсними проведені
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Руслана
Валентиновича, Регіональним
агентством з питань банкрутства в
Автономній Республіці Крим та м.
Севастополі 14.01.2013 торги (аукціон) з
продажу майна Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом»:
двухбункерної відсадочної
дозіровочної машини ОТДМ-2,
планетарного міксеру PL-60, подрібнювача
крихт МАС-100, міксера-дозатора DOM,
охолоджувача води R-300, тістомісильної
машини М 200 Supreme, розкатки SF600L, робочого
столу ТВ-2000, формувачу F550/2, автомобілю
ЗАЗ 110558, марки АТ 130, р.н. АК 9676 АТ,
автомобілю ЗАЗ110558 АТ 130 613-113, р.н. АК 9677
АТ та визнано недійсним договір
купівлі-продажу міксера-дозатора DOM,
охолоджувача води R-300, планетарного
міксеру PL-60, розкатки SF600L,
тістомісильної машини М 200 Supreme
укладеного 31 січня 2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Меганом» в
особі ліквідатора Друзіна Р.В. та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Хлібний дім».

Проте двостороння реституція по справі
№ 901/1481/13 не застосовувалась.

Докази звернення Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Меганом» у встановленому законом
порядку до суду з позовом про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, в матеріалах
справи відсутні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи в
разі порушення нею положень частин
другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Стаття 20 ГК України передбачає, що
держава забезпечує захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів. Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемлюють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання; припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів
господарювання та споживачів
визначається цим Кодексом, іншими
законами.

Суд звертає увагу на те, що під захистом
права розуміється державно-примусова
діяльність, спрямована на відновлення
порушеного права суб'єкта
правовідносин та забезпечення
виконання юридичного обов'язку
зобов'язаною стороною.

Спосіб захисту може бути визначений як
концентрований вираз змісту (суті) міри
державного примусу, за допомогою якого
відбувається досягнення бажаного для
особи, право чи інтерес якої порушені,
правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню
мету, якої прагне досягнути суб'єкт
захисту (позивач), вважаючи, що таким
чином буде припинене порушення (чи
оспорювання) його прав, він компенсує
витрати, що виникли у зв'язку з
порушенням його прав, або в інший
спосіб нівелює негативні наслідки
порушення його прав.

З огляду на те, що позивач не є
власником спірного майна, майно
відсутнє у ТОВ «Хлібний дім», суд
вважає, що спосіб обраний позивачем для
захисту своїх інтересів до такого
результату (відновлення права)
привести не спроможний.

При цьому суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 11 ст. 41
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», дії
(бездіяльність) ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть бути
оскаржені до господарського суду
учасниками справи про банкрутство,
права яких порушено такими діями
(бездіяльністю).

Крім того, позивач у разі порушеного
права, не позбавлений права звернутися
до суду з відповідним позов до винної
особи, про стягнення шкоди, у
встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 49 ГПК України, судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі покладаються судом на
позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення
оголошені - 24.02.2014р.

Повне рішення складено - 03.03.2014р.

Суддя
С.О.
Лукачов