ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.02.14р. Справа № 904/9280/13

За позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Північний гірничо-збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область

про стягнення 27 762, 96 грн.

Суддя Коваленко О.О.

Представники:

від позивача - Портний М.І., представник,
довіреність №31 від 01.01.2014р.

від відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Розглядається позовна заява
державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
позивача) до публічного акціонерного
товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат",
м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область
(далі по тексту - відповідача) про
стягнення з відповідача на користь
позивача 1056,00грн. збору за зберігання
вантажу та 26706,96грн. плати за
користування вагонами.

Судові витрати по справі позивач
просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
сторонами укладено Тимчасову угоду
№ ПР/М-07-2/14-НЮдч "Про експлуатацію
залізничної під'їзної колії Публічного
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Терни і Рядова
Придніпровської залізниці. Дана угода
регулює відносини, які виникають між
сторонами щодо подачі та забирання
вагонів. За накладними №18050, 18053, 18051, 18049,
18054, 18052, 18048, 17974, 17975, 18107, 18140, 18101, 18104, 18101,
18118, 18106, 18105, 18103, 18102, 18085, 18124, 18121, 18120, 18119,
18122, 18160, 18167, 18171, 18163, 18166, 18162, 18169, 18161, 18157,
18158, 18165, 18168, 18172, 18170, 18159, 18164, 18134, 18137, 18143,
18136, 18139, 18135, 18140, 18132, 18144, 18142, 18146, 148146, 18141,
18146, 18141, 18145, 18133, 18158, 52392958 позивач
прийняв порожні вагони власності
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лемтранс" до
перевезення на адресу одержувача
(відповідача). На шляху прямування
зазначені вагону затримані на підставі
наказів № 332 від 27.05.13р. та №353 від 29.05.13р.
через зайнятість колій на станції
призначення Терни, у зв'язку з
неприйняттям вантажу одержувачем
(відповідачем) на свою під'їзну колію.
За фактом затримки вагонів станціями
затримки Рядова та Грекувата складено
акти про затримку вагонів форми ГУ-23а
№6 від 27.05.13р. та №9 від 29.05.13р. та акти
загальної форми ГУ-23 №6 від 27.05.13р., №7
від 29.05.13р. №120 від 29.05.13р. та станцією
призначення Терни вчасно вручено
представнику комбінату повідомлення
про затримку цих вагонів. За весь час
затримки вагонів на підходах до
ст.Терни залізницею було нараховано
плату за користування вагонами за
відомістю форми ГУ-46 №01069159, №31059148,
№31059147, №30059157 та збір за зберігання
вантажу по накопичувальній картці ф.
ФДУ-92 №05069038, які представник
відповідача підписав із запереченнями,
що унеможливлює списання спірних сум з
особового рахунку відповідача в ТехПД.
Враховуючи все вищевикладене, позивач
звернувся до суду з даною позовною
заявою про примусове стягнення з
відповідача на користь позивача плати
за користування вагонами та збір за
зберігання вантажу.

За результатами розгляду позовної
заяви за №НЮс-1/549 від 26.11.13р. ухвалою
суду від 03.12.13р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 19.12.13р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Представник відповідача в судові
засідання з'являвся, вимоги ухвал суду
виконав, відзив на позов надав, позовні
вимоги не визнає посилаючись на те, що
готовий був прийняти спірні вагони, які
були затримані позивачем на підходах
до станції Терни, зазначене
підтверджує тим, що позивач не надав
доказів зайнятості колій з вини
відповідача. Відповідач вважає, що акти
загальної форми не є належним доказом
вини відповідача. Враховуючи, що
затримка вагонів сталася не з вини
відповідача документи, згідно яких
була нарахована плата за користування
вагонами, не відповідають дійсним
обставинам, тому не мають доказової та
юридичної сили, у зв'язку з чим
відповідач вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню.
Додатково відповідач висловлює думку
стосовно самостійного керування
залізницею (позивачем) рухом власних
вантажних вагонів, в якому він не
приймає участі, тож і причини затримки
спірних вагонів на підходах до станції
призначення від нього не залежать.

За результатами судового засідання,
яке відбулося 19.12.13р. за відсутністю
повноважних представників сторін,
господарський суд задовольнив
клопотання відповідача та відклав
розгляд справи на 21.01.14р.

21.01.14р. в судове засідання з'явився
повноважний представник позивача,
надав суду додаткові пояснення по суті
позовних вимог та звернувся до суду з
клопотанням про продовження строку
розгляду справи. За результатами
судового засідання клопотання
позивача про продовження строку
розгляду справи судом задоволено,
розгляд справи відкладено до 11.02.14р., у
зв'язку з неявкою представника
відповідача.

11.02.14р. в судове засідання з'явилися
повноважні представники сторін. За
результатами судового засідання
господарський суд оголосив перерву до
18.02.14р., у зв'язку з необхідністю
витребувати у позивача додаткові
документи по суті позовних вимог.

За результатами судового засідання,
яке відбулося 18.02.14р. справу було
розглянуто за участю повноважного
представника позивача за наявними в
ній матеріалами та оригіналами
документів наданих сторонами
додатково на вимоги суду в судове
засідання в обґрунтування своїх
позовних вимог і своїх позовних
заперечень. У судовому засіданні, в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, представника позивача
повідомлено про дату складення повного
тексту рішення і роз'яснено порядок
його оскарження. Фіксація судового
процесу технічними засобами не
проводилася.

Вивчивши матеріали справи,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Взаємовідносини залізниці з
контрагентами визначаються Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів та відповідними
договорами. Щодо порядку та умов
експлуатації залізничних під'їзних
колій, подачі та збирання вагонів
згідно зі ст. 21 Закону України «Про
залізничний транспорт» та ст. 71 Статуту
визначаються договором.

Взаємовідносини залізниці щодо подачі
та забирання вагонів між позивачем та
відповідачем регулюються тимчасовою
угодою № ПР/М-07-2/14-НЮдч про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії відкритого акціонерного
товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Терни і Рядова
Придніпровської залізниці від 21.09.12р.

На підставі укладеної вище угоди,
за накладними №18050, 18053, 18051, 18049, 18054, 18052,
18048, 17974, 17975, 18107, 18140, 18101, 18104, 18101, 18118, 18106,
18105, 18103, 18102, 18085, 18124, 18121, 18120, 18119, 18122, 18160,
18167, 18171, 18163, 18166, 18162, 18169, 18161, 18157, 18158, 18165,
18168, 18172, 18170, 18159, 18164, 18134, 18137, 18143, 18136, 18139,
18135, 18140, 18132, 18144, 18142, 18146, 148146, 18141, 18146, 18141,
18145, 18133, 18158, 52392958 позивач прийняв
порожні вагони власності товариства з
обмеженою відповідальністю "Лемтранс"
до перевезення на адресу одержувача
(відповідача). На шляху прямування,
відповідно до вимог пунктів 9, 10 р. III
Правил користування вагонами та
контейнерами (далі Правила),
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 25.02.1999р. № 113 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 15.03.1999р. за № 165/3458, дані вагони
були затримані на підставі наказів № 332
від 27.05.13р. та №353 від 29.05.13р. через
зайнятість колій на станції
призначення Терни, у зв'язку з
неприйняттям вантажу одержувачем
(відповідачем) на свою під'їзну колію.
За час затримки вагонів, залізницею
було нараховано плату за користування
спірними вагонами за відомостями ф.ГУ-46
№№01069159, №31059148, №31059147, №30059157 та збір за
зберігання вантажу по накопичувальній
карті ф. ФДУ-92 №05069038.

Відомості плати за користування
вагонами працівниками ПАТ "Північний
ГЗК" підписано із запереченням: "З сумою
за затримку не згодні. ПАТ "Північний
ГЗК" готовий був прийняти вагони на
під'їзну колію".

Стаття 908 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується із ст. 307
Господарського кодексу України
встановлює, що умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту за
користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
від зазначеної плати у разі затримки
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами
користування вагонами і контейнерами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства.

Плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватись лише за наявності вини
сторони у зобов'язанні.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів встановлено, що порожні власні
вагони перевозяться за перевізними
документами, в яких у графі
"найменування вантажу" вказується:
"Власник вагона (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт тощо)". Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
17 розділу 1 Тарифного керівництва N1.
Отже, порожні приватні власні вагони,
які перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом N1,
а також інші права та обов'язки, які має
одержувач відносно вантажу, що прибув
на його адресу.

Порожні вагони, що прибули на адресу
відповідача, мали статус вантажу, та
відповідач повинен був прийняти їх на
свої під'їзні колії в установлені
Статутом та договором строки, що ним не
було зроблено.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.
Відповідачем не надано доказів
відсутності своєї вини в затримці
вагонів на станціях підходу, у
запереченнях до відомостей плати за
користування вагонами не зазначено, на
яку конкретно колію міг бути прийнятий
вантаж (яка була вільна на час
затримки).

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Факт затримки
вагонів на станції в очікувані під
вантажні операції з вини ПАТ "Північний
ГЗК" підтверджується актами загальної
форми доданими позивачем до матеріалів
справи (а.с.30-50), які підписано
відповідальними представниками
відповідача без заперечень.

Дані акти доводять вину відповідача у
зайнятості колій станції, що послужило
причиною неможливості доставки
вантажу до станції призначення.

Накази про затримку спірних вагонів на
підході до станції призначення були
видані через наявність на коліях
станції призначення Терни неприйнятих
ПАТ "Північний ГЗК" вагонів, що надійшли
на його адресу. За цим фактом станціями
затримки Рядова та Грекувата, у порядку
передбаченому п.9,10 р. III Правил,
складено акти про затримку вагонів
форми ГУ-23а №6 від 27.05.13р. та №9 від
29.05.13р. та акти загальної форми ГУ-23 №6
від 27.05.13р., №7 від 29.05.13р. №120 від 29.05.13р.
Повідомлення про затримку вагонів
станцією призначення Терни
представникам відповідача вручено в
порядку і строки, визначені абз. 4 п. 10 р.
III Правил користування вагонами та
контейнерами.

На час видачі наказів № 332 від 27.05.13р. та
№353 від 29.05.13р. на станції Терни була
лише 1 вільна колія для обгону
локомотивів, інші колії зайняті.
Зайнятість прийомо-відправочних колій
по ст.Терни, згідно технологічного
процесу роботи станції планує поїзний
диспетчер дирекції з урахуванням
підводу під навантаження порожніх
вагонів парку УЗ і власних, вагонів з
вантажами на адресу підприємства,
маневрової роботи, необхідності
приймання навантажених маршрутів і
відповідача, обгону локомотивів, для
чого необхідна наявність вільних колій
станції. Згідно п. 13.2.1 п. 14.2 Інструкції з
руху поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.05р. № 5076,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього технічно -
розпорядчим актом станції.

З огляду на це, посилання відповідача
на наявність на станції вільних колій,
як на доказ відсутності своєї вини у
затримці вагонів, суд вважає
безпідставними.

Позивачем додано до матеріалів справи
Положення зайнятості колій по ст.Терни.

За результатами дослідження положення
господарський суд дійшов висновку, що
наявність тимчасово вільних колій на
станції - це звичайний виробничий
процес роботи станції, передбачений
нормами Статуту залізниць України,
положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у
той час як несвоєчасне забирання з
колій станції відповідачем вантажів,
які прибули на його адресу, є
порушенням вимог п. 33 Правил видачі
вантажів та ст. ст. 46,47 Статуту
залізниць України, якими визначено, що
одержувач зобов`язаний прийняти і
вивезти вантаж, що надійшов на його
адресу, навіть поставка якого йому не
передбачена планом (договором,
контрактом, замовленням тощо).

З причини несвоєчасного забирання
відповідачем вагонів, які надійшли на
його адресу була знижена пропускна
спроможність не тільки станції Терни, а
й на підходах до неї; посилання
відповідача на наявність на станції
примикання вільних колій як на доказ
відсутності своєї вини у затримці
вагонів є недоведеним у відповідності
із ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
належними та допустимими доказами.

Статтею 121 Статуту залізниць України
(далі - Статут) передбачено, що
вантажовідправник, вантажоодержувач,
порт звільняються від плати за
користування вагонами і контейнерами:
якщо затримка вагонів або контейнерів
виникла через стихійне лихо, що
спричинило припинення руху на
залізничних під'їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно з
чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи; у разі
подання залізницею вагонів
(контейнерів) у кількості, що перевищує
максимальну переробну спроможність
навантажувальних і розвантажувальних
пунктів відправника і одержувача; у
інших випадках, передбачених Правилами
користування вагонами і контейнерами.

Пунктом 16 Правил користування вагонами
і контейнерами встановлено, що
вантажовласник звільняється від плати
за користування вагонами і
контейнерами у наступних випадках:
якщо затримка вагонів або контейнерів
виникла через стихійне лихо, що
спричинило припинення руху на
залізничних під`їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно з
чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи; у разі
подання локомотивом залізниці вагонів
і контейнерів на фронти навантаження
(вивантаження) у кількості, що
перевищує їх максимальну переборну
спроможність. Вказана максимальна
переборна спроможність визначається
за договором між залізницею і
вантажовласником; у разі затримки
прийняття залізницею вагонів, які
пред`явлено їй до здачі, з причин, що
залежать від залізниці. Час такої
затримки зазначається у графі
"Примітки" Пам`ятки користування
вагонами (контейнерами), цей час
виключається із загального часу
користування вагонами (контейнерами).

Зазначені відповідачем у відомості
плати за користування вагонами
заперечення відповідно до статті 121
Статуту, п. 16 Правил не є підставою для
звільнення його від плати за
користування вагонами.

Враховуючи вище викладені обставини,
господарський суд визнав вимоги
позивача обґрунтованими,
документально доведеними та такими, що
підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позов господарський суд
дослідив, однак визнав їх неналежними
доказами у справі.

Відповідно до абз.7 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір при задоволенні
позову покладається на відповідача.

З урахуванням абз.7 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір у
розмірі 1720,50грн.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст.1,22,33,43,44,49,82-85,87
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" (50079,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, Тернівський район;
ідентифікаційний код 00191023) на користь
державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108,
ідентифікаційний код 01073828) 1056,00грн.
(одна тисяча п'ятдесят шість грн. 00 коп.)
- збір за зберігання вантажу; 26706,96грн.
(двадцять шість тисяч сімсот шість грн.
96 коп.) - плата за користування вагонами;
1720,50грн. (одна тисяча сімсот двадцять
грн. 50 коп.) - судовий збір, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

24.02.14р.

Суддя О.О. Коваленко