ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.02.14р. Справа № 904/10227/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротранс-Ф", м.
Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Капітал", м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 73 049,19 грн.

Суддя Коваленко О.О.

Представники:

від позивача - Жицький М.І., представник,
довіреність №42 від 28.01.2014р.

від відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Розглядається позовна заява
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротранс-Ф",
м.Дніпропетровськ - далі по тексту -
позивача до товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Капітал",
м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область
- далі по тексту - відповідача про
примусове стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості у
розмірі 68276,50грн. на підставі умов
довгострокового договору поставки
товару № 22/03/13-П від 22.03.2013 року та
додаткових угод до нього, укладеного
між позивачем і відповідачем - далі по
тексту - Договір.

Додатково, на підставі п.5.2 умов
вищеназваного Договору, а саме за
порушення строків оплати отриманої
продукції позивач просить суд стягнути
з відповідача на користь позивача за
період з 28.06.2013року по 19.09.2013року пеню у
сумі 3328,51грн. та на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України, а саме за
порушення грошових зобов'язань - 3%
річних у сумі 1339,90грн. та 104,28грн.
інфляційних.

Посилаючись на те, що спір було
доведено до суду з вини відповідача,
позивач вимагає стягнення з
відповідача судових витрат по справі, а
саме: 1827,00грн. судового збору.

За результатами розгляду позовної
заяви за вх. № 9772 від 30.12.2013року ухвалою
господарського суду від 31.12.2013року було
порушено провадження по справі та дану
справу призначено слуханням на
30.01.2014року.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 22.03.2013року між
позивачем та відповідачем було
укладено довгостроковий договір
поставки продукції № 22/03/13-П та
підписано Додаткові угоди до нього у
вигляді Специфікації № 3, відповідно до
п.1.1 умов якого позивач 11.06.2013року по
видатковій накладній № РН - 0000240 від
18.04.2013року на суму 116696,00грн. передав
відповідачеві обумовлену сторонами
продукцію на загальну суму 116696,00грн.,
яку відповідач отримав без жодних
зауважень щодо якості, кількості та
вартості і відповідно до п. 4
Специфікації № 3 до умов вищеназваного
Договору зобов'язався оплатити на
протязі 1 (одного) банківського дня з
дати отримання продукції, але в
порушення умов вищеназваного договору
та чинного законодавства України
відповідно до наданих позивачем
банківських виписок оплатив отриману
від позивача продукцію частково у сумі
48419,50грн., у зв'язку з чим станом на
28.12.2013року у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість у
сумі 68276,50грн.

Приймаючи до уваги, що відповідач
претензію-вимогу позивача за № 284 від
19.09.2013року про сплату боргу на суму
104276,50грн. у добровільному порядку,
станом на день звернення позивача до
суду з даною позовною заявою,
задовольнив частково у сумі 36000,00грн.,
позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою у якій просить
господарський суд в примусовому
порядку стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість у
розмірі 68276,50грн. на підставі умов
укладеного між сторонами Договору.

Додатково, на підставі п.5.2 умов
вищеназваного Договору, а саме за
порушення строків оплати отриманої
продукції позивач просить суд стягнути
з відповідача на користь позивача за
період з 28.06.2013року по 19.09.2013року пеню у
сумі 3328,51грн. та на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України, а саме за
порушення грошових зобов'язань - 3%
річних у сумі 1339,90грн. та 104,28грн.
інфляційних.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. За змістом цієї норми,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи те, що відповідача належним
чином судом було двічі повідомлено про
час та місце судового засідання, що
підтверджується штампом суду про
відправлення відповідачеві копій
ухвал суду від 31.12.2013року та від
30.01.2014року, рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
час та місце судового засідання, за
адресою зазначеною у витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, за адресою
зазначеною у довідці Держкомстату,
станом на день порушення провадження
по справі, а відповідач отримавши
ухвали суду про слухання справи не
скористався наданим йому законним
правом участі у судовому засіданні, з
клопотанням про відкладення слухання
справи до суду не звертався та
неможливість присутності в судовому
засіданні представника відповідача
документально підтверджена не була,
надані позивачем матеріали справи та
оригінали документів дозволяють
розглянути справу по суті спору, у
зв'язку з чим суд вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні за відсутністю представника
відповідача.

30.01.2014року, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, слухання справи було
відкладено до 18.02.2014року, у зв'язку з
тим, що відповідач в судове засідання
не з'явився, відзив на позов та
витребувані судом документи без
поважних причин не надав.

18.02.2014року в судове засідання з'явився
повноважний представник позивача. На
вимоги суду позивач додатково надав
витребувані судом в обґрунтування
позовних вимог документи у повному
обсязі, у зв'язку з чим, за результатами
судового засідання справу було
розглянуто за участю повноважного
представника позивача, за наявними в
ній матеріалами та оригіналами
документів наданих позивачем
додатково на вимоги суду в судове
засідання в обґрунтування своїх
позовних вимог. У судовому засіданні, в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення. Фіксація судового
процесу технічними засобами не
проводилася.

Вивчивши матеріали справи,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2013року між позивачем та
відповідачем було укладено
довгостроковий договір поставки
продукції №22/03/13-П та підписано
Додаткові угоди до нього у вигляді
Специфікації № 3, відповідно до п.1.1
умов якого позивач 11.06.2013року по
видатковій накладній № РН - 0000240 від
18.04.2013року на суму 116696,00грн. передав
відповідачеві обумовлену сторонами
продукцію на загальну суму 116696,00грн.,
яку відповідач отримав без жодних
зауважень щодо якості, кількості та
вартості і відповідно до п. 4
Специфікації №3 до умов вищеназваного
Договору зобов'язався оплатити на
протязі 1 (одного) банківського дня з
дати отримання товару, але в порушення
умов вищеназваного договору та чинного
законодавства України відповідно до
наданих позивачем банківських виписок
оплатив отриману від позивача
продукцію частково у сумі 48419,50грн., у
зв'язку з чим станом на 28.12.2013року у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість у сумі 68276,50грн., що
підтверджується матеріалами справи,
оригіналами документів наданих
позивачем додатково на вимоги суду в
судове засідання в обґрунтування своїх
позовних вимог та не заперечується
відповідачем.

Приймаючи до уваги, що відповідач
претензію-вимогу позивача за № 284 від
19.09.2013року про сплату боргу на суму
104276,50грн. у добровільному порядку,
станом на день звернення позивача до
суду з даною позовною заявою,
задовольнив частково у сумі 36000,00грн.,
позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою у якій просить
господарський суд в примусовому
порядку стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість у
розмірі 68276,50грн. на підставі умов
довгострокового договору поставки
товару № 22/03/13-П від 22.03.2013року та
додаткових угод до нього, укладеного
між позивачем і відповідачем - далі по
тексту - Договір, що підтверджується
матеріалами справи, оригіналами
документів наданих позивачем
додатково на вимоги суду в судове
засідання в обґрунтування своїх
позовних вимог та не заперечується
відповідачем.

Додатково, на підставі п. 5.2 умов
вищеназваного Договору, а саме за
порушення строків оплати отриманої
продукції позивач просить суд стягнути
з відповідача на користь позивача за
період з 28.06.2013року по 19.09.2013року пеню у
сумі 3328,51грн. та на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України, а саме за
порушення грошових зобов'язань - 3%
річних у сумі 1339,90грн. та 104,28грн.
інфляційних.

Посилаючись на те, що спір було
доведено до суду з вини відповідача,
позивач вимагає стягнення з
відповідача судові витрати по справі, а
саме 1827,00грн. судового збору.

Позивачем в судовому засіданні, на
підставі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України,
документально було доведено ті
обставини, на які він посилався в
позовній заяві як на підставу своїх
позовних вимог.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до вимог ст.36
Господарського процесуального кодексу
України: письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та умов цього Кодексу або
інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до вимог ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем
додатково на вимоги суду у судове
засідання та заслухавши повноважного
представника позивача в судовому
засіданні суд дійшов висновку, що факт
заборгованості відповідача перед
позивачем у сумі 68276,50рн. повністю
підтверджується:

- умовами вищеназваного
довгострокового Договору поставки
продукції № 22/03/13-П та Додаткової угоди
до нього у вигляді Специфікації № 3,
відповідно до п.1.1 умов якого позивач
11.06.2013року по видатковій накладній № РН
- 0000240 від 18.04.2013року на суму 116696,00грн.
передав відповідачеві обумовлену
сторонами продукцію на загальну суму
116696,00грн., яку відповідач отримав без
жодних зауважень щодо якості,
кількості та вартості і відповідно до
п. 4 Специфікації № 3 до умов
вищеназваного Договору зобов'язався
оплатити на протязі 1 (одного)
банківського дня з дати отримання
продукції, але в порушення умов
вищеназваного договору та чинного
законодавства України відповідно до
наданих позивачем банківських виписок
оплатив отриманий від позивача товар
частково у сумі 48419,50грн., у зв'язку з чим
станом на 28.12.2013року у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість у сумі 68276,50грн. і факт
заборгованості, станом на день
розгляду справи у суді, у відповідача
перед позивачем у сумі 68276,50грн. слід
визнати документально обґрунтованим
та не оспореним відповідачем, а отже є
таким, що підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Додаткові вимоги позивача про
стягнення з відповідача на користь
позивача на підставі п.5.2 умов
вищеназваного Договору, а саме за
порушення строків оплати отриманої
продукції за період з 28.06.2013року по
19.09.2013року пеню у сумі 3328,51грн. та на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України, а саме за порушення грошових
зобов'язань - 3% річних у сумі 1339,90грн. та
104,28грн. інфляційних, слід визнати
документально обґрунтованими та не
оспореними відповідачем, а отже є
таким, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Додаткові вимоги позивача про
стягнення з відповідача на користь
позивача судового збору у сумі 1827,00грн.
з тих підстав, що дану справу до суду
було доведено з вини відповідача, слід
визнати документально обґрунтованими,
але такими, що підлягають задоволенню
частково у сумі 1720,50грн.

Керуючись ст.ст.4,11,15,16,525,526,530,614
Цивільного кодексу України, ст.. 232
Господарського кодексу України,
ст.ст.33,49, ч.1, п.4 ст.80,82-85,87
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Капітал" (50029,
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг,
вул.Ногіна, 21/1; ідентифікаційний код
21882205) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротранс-Ф" (49100,
м.Дніпропетровськ, пр.Героїв, 17, прим.228;
ідентифікаційний код 37731990) 68276,50грн.
(шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят
шість грн. 50 коп.) - основна
заборгованість; 104,28грн. (сто чотири грн.
28 коп.) - інфляційні втрати; 1339,90грн.
(одна тисяча триста тридцять дев'ять
грн. 90 коп.) - три відсотки річних;
3328,51грн. (три тисячі триста двадцять
вісім грн. 51 коп.) - пеня; 1720,50грн. (одна
тисяча сімсот двадцять грн. 50 коп.) -
судовий збір, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

24.02.14р.

Суддя О.О. Коваленко Згiдно з
оригіналом Помічник судді В.С.
Лисаченко