м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1122/14 13.02.14

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді
Привалова
А.І.

при секретарі

Сай А.С.

розглянувши справу № 910/1122/14

за позовом публічного
акціонерного товариства
«Старокостянтинівський

спеціалізований кар'єр»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Сем Буд»;

про стягнення 8545,46 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пастух В.Л.,
довіреність № 1 від 08.01.2014р.;

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва
звернулось публічне акціонерне
товариство «Старокостянтинівський
спеціалізований кар'єр» (надалі -
позивач) з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «Сем Буд»
(надалі - відповідач) про стягнення 8545,46
грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач в порушення умов укладеного
між сторонами Договору поставки № 96
від 16.05.2012р. у визначений строк не
розрахувався за одержаний товар,
внаслідок чого виникла заборгованість
у сумі 8194,55 грн., за прострочення оплати
якої нараховані 3% річних у сумі 301,74 грн.
та інфляційні втрати у сумі 49,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.01.2014р. порушено провадження
у справі № 910/1122/14 та призначено її
розгляд на 13.02.2014р.

Присутнім у судовому засіданні 13.02.2014р.
представником позивача підтримано
позовні вимоги, вважаючи їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з підстав,
викладених у позові, та надано
витребувані судом докази.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, письмовий відзив
на позов не подав, вимоги ухвали суду
про порушення провадження у справі від
29.01.2014р. не виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України, ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України, ухвалу
про порушення провадження у справі від
29.01.2014р. було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві та
отримано відповідачем 03.02.2014р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Оскільки про поважні причини неявки в
судове засідання представника
відповідача суд не повідомлений;
клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило,
тому суд вважає, що, у відповідності до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами, без участі представника
відповідача, яких достатньо для
винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 ГПК України, в засіданні
суду була оголошена вступна та
резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення його представника, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, що мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2012р. між позивачем (за договором -
постачальник) та відповідачем (за
договором - покупець) було укладено
договір поставки № 96, у відповідності
до умов якого позивач зобов'язався
передавати у власність відповідача
гранітну продукцію (далі - товар), а
відповідач зобов'язався прийняти товар
і оплатити його вартість.

Відповідно до п.2.1 договору, асортимент
товару, його кількість та дата поставки
визначаються в накладних та/або в
додатках до договору, які є
невід'ємними частинами договору.

Орієнтована вартість договору
становить 2000000,00 грн. з ПДВ. Остаточна
вартість договору визначається шляхом
додавання загальної вартості кожної
партії товару за всіма видатковими
накладними, залізничними накладними,
які є невід'ємною частиною даного
договору (п.3.5 договору).

Як встановлено судом, на виконання умов
договору позивачем поставлено
відповідачу товар на загальну суму
82194,55 грн., згідно видаткових накладних,
копії яких залучені до матеріалів
справи.

Умовами п.4.1 договору визначено, що
розрахунок за отриманий товар
здійснюється в національній валюті
України на основі 100% попередньої
оплати.

Також, згідно п.4.4 договору,
встановлено, що за взаємним
погодженням сторін поставка товару
може здійснюватись з відстрочкою
платежу, зокрема. відповідач
зобов'язаний здійснити оплату за товар
до 30 числа поточного місяця, в якому
було отримано товар відповідачем.

Як зазначив позивач у позові, сторонами
було погоджено оплату товару на умовах
п.4.4 договору.

Натомість, відповідач здійснив
часткову оплату отриманого товару в
сумі 74000,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками з рахунку
позивача та довідкою АБ «БМ БАНК» вих.
№ 50-35/18 від 11.02.2014р., проте в порушення
взятих на себе зобов'язань за отриманий
товар у визначений договором строк
відповідач повністю не розрахувався.

Станом на 31.01.2013р. актом звірки
взаєморозрахунків сторонами визначено
заборгованість відповідача перед
позивачем за поставлені товари у сумі
8194,55 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем на день
розгляду справи становить 8194,55 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України, майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкт
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання товару за представленими
накладними та не надано доказів оплати
переданого товару, а відтак, позовна
вимога про стягнення з відповідача
суми основного боргу в розмірі 8194,55 грн.
є обґрунтованою, документально
підтвердженою, а тому підлягає
задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань, позивач просить суд
стягнути з відповідача 3% річних у сумі
301,74 грн. та 49,17 грн. інфляційних втрат,
які нараховані за період з 31.10.2012р. по
21.01.2014р.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає в
отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного
виконання боржником грошового
зобов'язання виникають нові додаткові
зобов'язання, які тягнуть за собою
втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 3% річних
та інфляційних втрат ґрунтується на
законі (ст. 625 Цивільного кодексу
України), а відповідач є таким що
прострочив виконання грошового
зобов'язання, тому позовні вимоги
позивача в частині стягнення 3% річних,
підлягають задоволенню в сумі 301,62 грн.,
згідно уточненого розрахунку суду, з
урахуванням тієї обставини, що в 2012
році було 366 днів.

Вимога про стягнення інфляційних втрат
підлягає задоволенню в сумі 49,17 грн.,
згідно розрахунку позивача, який судом
перевірено та є арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49
ГПК України, покладаються на
відповідача, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Сем Буд» (04119, м. Київ,
вул. Дегтярівська, 25/1-А, )
на користь публічного акціонерного
товариства «Старокостянтинівський
спеціалізований кар'єр» (31135,
Хмельницька обл.,
Старокостянтинівський район, с.
Красносілка, ) 8194 грн. 55
коп. - основного боргу, 301 грн. 62 коп. - 3 %
річних, 49 грн. 17 коп. - інфляційних втрат
та 1826 грн. 97 коп. - витрат по сплаті
судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття, оформленого
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено: 17.02.2014р.

Суддя
А.І.
Привалов