ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.02.14р. Справа № 904/9552/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Нікопольського комунального
підприємства "Нікопольтеплоенерго", м.
Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 847 402,78 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Станішевський І.С.,
довіреність № 14-69 від 22.03.2013 року;

від відповідача: Куроєдова О.В,
довіреність № 516 від 09.04.2013 року.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду з позовом до
Нікопольського комунального
підприємства "Нікопольтеплоенерго" про
стягнення заборгованості у загальному
розмірі 847 402,78 грн., яка складається с
сум: 626 623,36 грн. - основного боргу, 78
688,65 грн. - пені, 114 524,71 грн. - штрафу, 22
512,06 грн. - 3% річних, 5 054,00 грн. -
інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовано
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором № 14/2590/11 на
купівлю - продаж природного газу від
30.09.2011р. в частині своєчасної та повної
сплати заборгованості.

Відповідач позов визнає. Згідно
наданих пояснень вбачається, що
заборгованість за договором не була
оплачена відповідачем в повному обсязі
з причини скрутного фінансового
становища підприємства. Прострочення
зобов'язання виникло по причині
відсутності коштів та неприбутковості
підприємства. У зв'язку з вказаними
обставинами відповідач просить суд
зменшити розмір пені та штрафу на 70%,
подав письмовий відзив на позовну
заяву. В підтвердження скрутного
матеріального становища підприємства
подав відповідні докази.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні, призначеному на
14.01.2014р. було оголошено перерву до
04.02.2014р. о 10:45год.

За згодою представників сторін у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (Продавець) та
Нікопольського комунального
підприємства "Нікопольтеплоенерго"
(покупець) укладений договір на 14/2590/11
на купівлю - продаж природного газу від
30.09.2011р.

Згідно предмету договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у IVкварталі 2-11 року та у 2012 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі - газ) для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а Покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього Договору
(п.1.1.договору).

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На виконання умов договору позивачем в
жовтні 2011 року та у період з жовтня по
грудень 2012 року було передано
відповідачу у власність імпортований
природний газ на загальну суму 2 321
330,75 грн., що підтверджено долученими до
матеріалів справи актами прийому -
передачі природного газу (а.с.19-22).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п.4.6. договору оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач за поставлений природний
газ та надані послуги з його
транспортування розрахувався лише
частково на суму 1 694 707,39 грн.

Станом на момент звернення з позовом до
суду сума основної заборгованості
відповідача перед позивачем складає 626
623,36 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладені
обставини суд задовольняє цю вимогу
позивача повністю.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач просить на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України стягнути з
відповідача 3% річних у розмірі 22
512,06 грн., інфляційні у розмірі 5 054,00
грн. (розрахунок (а.с.9)).

Перевіривши правильність розрахунку
суд дійшов висновку про можливість
задоволення позовних вимог в частині
стягнення річних та інфляційних у
сумах визначених позивачем.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантiєю, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до п. 6.2.2. договору, у разі
невиконання Покупцем умов пункту
пункту 6.1.цього Договору Продавець має
право не здійснювати поставку газу
Покупцю або обмежити поставку
пропорційно до кількості несплачених
обсягів з наступною поставкою цих
обсягів при умові їх оплати та
наявності технічної можливості. У разі
невиконання Покупцем пункту 6.1. цього
Договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплати штраф у розмірі 7
(семи) відсоткв від суми простроченого
платежу.

За розрахунком позивача пеня за
прострочення виконання грошового
зобов'язання складає загальний розмір
78 688,65 грн., штраф за прострочення
виконання грошового зобов'язання
понад 30 (тридцять) днів складає
загальний розмір 114 524,71 грн.
(розрахунок (а.с.9)).

У зв'язку з скрутним фінансовим
становищем підприємства відповідач
просить суд зменшити розмір пені та
штрафу на 70%, що підтверджено поданими
доказами.

Розглядаючи клопотання відповідача
про зменшення нарахованих йому до
стягнення пені та штрафу, суд зазначає
наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу
України також передбачає, що у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до пункту 3 частини 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що зменшення розміру заявленої до
стягнення пені та штрафу є правом суду,
а за відсутності переліку таких
виняткових обставин, господарський
суд, оцінивши надані сторонами докази
та обставини справи у їх сукупності, на
власний розсуд вирішує питання про
наявність або відсутність у кожному
конкретному випадку обставин, за яких
можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постановах від 19 січня 2011р. №
10/224-10 та № 12/63 і постанови ВГСУ від
29.11.2012р. у спрпавах № 18/5005/4976/2012 та
37/5005/5346/2012

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.)
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Позивач не надав суду доказів на
підтвердження завдання йому
відповідачем збитків від порушення
прийнятих на cебе грошових зобов'язань
за Договором.

Натомість відповідач, зі свого боку,
допущені ним порушення обґрунтував
належними і допустими доказами, які
свідчать про поважність причин,
обумовлених об'єктивними обставинами:
за 9 місяців 2013р. відповідач
отримав збиток від виробничої
діяльності 14 351 000,30 грн.; значна частина
майна підприємства знаходиться у
податковій заставі, що унеможливлює
оформлення банківського кредиту;
накладений арешт на всі грошові кошти
які містяться на рахунках та
підлягають примусовому стягненню
відповідно до наказу господарського
суду від 27.02.2012р. № 39/5005/168/2012 та
зведеного виконавчого провадження №
22-1 від 25.02.2003р.; станом на 31.12.2013 року
відповідач має дебіторську
заборгованість від населення в сумі 25
564 000,2 грн. та вживає заходи щодо
стягнення в судовому порядку
заборгованості за теплову енергію зі
споживачів; одним з видів отримання
коштів у Відповідача є вироблення та
постачання теплової енергії і саме з
коштів отриманих за надані послуги
відповідач здійснює розрахунки з
позивачем.; відповідачем в
Нікопольський міськрайонний суд в 2012 р.
направлено 930 заяв на видачу судових
наказів про стягнення заборгованості з
населення за послуги теплопостачання І
на суму 5 689 000,3 тис. грн. Винесено 853
судових наказів щодо стягнення
заборгованості з населення за послуги
теплопостачання на суму 5 002 000,3 грн.; в
Нікопольський міськрайонний суд в 2013 р.
направлено 725 заяв на видачу судових
наказів про стягнення заборгованості з
населення за послуги теплопостачання
на суму 4270 000,2 грн. Винесено 593 судових
наказів щодо стягнення заборгованості
з населення за послуги теплопостачання
на суму 3142 000,1 грн.; протягом 2012 - 2013р.р.
направлено в виконавчу службу на
виконання 970 наказів на примусове
стягнення на суму 4 971 000,2 грн.

Викладені вище обставини визнані судом
виключними, відповідно заявлене
відповідачем клопотання про зменшення
на 70 % від належних до стягнення сум
пені та штрафу - обґрунтованим.
Враховуючи всі обставини справи,
заявлене відповідачем клопотання
підлягає частковому задоволенню, суми
пені та штрафу підлягають зменшенню на
30% від належних до стягнення сум,
внаслідок чого задоволенню підлягають
вимоги про стягнення пені у сумі 55 082,06
грн. та штрафу у сумі 80 167,30 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В ході розгляду даної справи, судом
було встановлено, що відповідачем не
надано доказів оплати заборгованості
за поставлений природний газ в повному
обсязі в період з моменту його
отримання до дати слухання справи,
враховуючи визнання відповідачем
позову, позов підлягає задоволенню у
наступних сумах: 626 623,36 грн. -
основного боргу, 55 082,06 грн. - пені, 80
167,30 грн. - штрафу, 22 512,06 грн. - 3% річних,
5 054,00 грн. - інфляційних, а всього: 789
438,78 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу витрати
пов'язані з розглядом справи при
задоволенні позову покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Нікопольського
комунального підприємства
"Нікопольтеплоенерго" (53213, м. Нікополь
Дніпропетровської області, проспект
Трубників, буд. 12А, код ЄДРПОУ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 626 623,36 грн. - основного
боргу, 55 082,06 грн. - пені, 80 167,30 грн. -
штрафу, 22 512,06 грн. - 3% річних, 5 054,00 грн. -
інфляційних, 16 948,06 грн. - судового
збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

10.02.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік