ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.2014
Справа № 905/74/14

Суддя господарського суду Донецької
області Макарова Ю.В., при секретарі
судового засідання Гречух В.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Приватного
акціонерного товариства
«Донецьксталь»-металургійний завод»,
м.Донецьк,

до відповідача : Державного
підприємства «Донецька залізниця», м.
Донецьк,

про: стягнення 1234грн. 20коп.

за участю уповноважених представників:

від Позивача: Астахов Д.О. (довіреність
№ 47/14 від 02.01.2014р.);

від Відповідача: Ляшко Д.В. (довіреність
від 01.04.2013р. №Н-01/792);

в судовому засіданні 11.02.2014р.
відповідно до ст. 77 ГПК
України

оголошувалася перерва до 25.02.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство
«Донецьксталь»-металургійний завод»,
м.Донецьк, звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
відповідача, Державного підприємства
«Донецька залізниця», м. Донецьк, про
стягнення вартості нестачі вантажу
(концентрат вугільний) у розмірі
1234грн.20коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вагон
з вантажем №67174045, відправлений за
накладною №49797467, на станцію
призначення прибув з недостачею
вантажу, що підтверджено комерційним
актом АС №986250/100 від 30.07.2013р. Позивач
вважає, що недостача виникла у зв'язку з
незбереженням вантажу під час його
перевезення.

11.02.2014р. позивач надав через канцелярію
суду заяву про уточнення позовних
вимог №17/241ут від 06.02.2014р., відповідно до
якої просить суд стягнути з
відповідача суму вартості нестачі
вугільного концентрату у розмірі
1058грн. 75коп.

Як вбачається зі змісту вказаної заяви,
позивач фактично зменшив розмір
позовних вимог, право на що передбачено
ст.22 Господарського процесуального
кодексу України.

Заява обґрунтована перерахунком
вартості незбереженого вантажу,
виходячи з рахунку на оплату ТОВ
"Паливна компанія" Індустріал Груп" №
072503 від 25.07.2013р.

Суд приймає до розгляду заяву позивача
про зменшення позовних вимог і у
подальшому розглядає позовні вимоги з
її урахуванням.

11.02.2014р. відповідач через канцелярію
суду надав відзив на позовну заяву, за
змістом якого заперечує проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на відсутність вини
перевізника у нестачі спірного
вантажу. Відповідач зазначає, що вантаж
у вагоні №67174045 завантажено засобами
вантажовідправника без участі
залізниці, позивачу потрібно довести
ціну одиниці продукції. Нормативно
відповідач посилається на ст.ст. 24,31,115
Статуту залізниць України.

У судовому засіданні 25.02.2014р. позивач
підтримав позовні вимоги з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог
№17/241ут від 06.02.2014р.

У судовому засіданні 25.02.2014р.
відповідач просив суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
з підстав, які викладені письмово.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Про необхідність витребування від
сторін будь-яких інших доказів, без
яких неможливо розглянути дану справу,
до суду не заявлялося.

Сторони повідомили про відсутність
будь-яких інших доказів в
обґрунтування позиції зі спору.

З врахуванням вищенаведеного, суд
визнав за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши наявні в
матеріалах справи докази за своїм
внутрішнім переконанням, виходячи з
принципу повного, всебічного та
об'єктивного розгляду всіх обставин
справи, дійшов наступних висновків.

Між Приватним акціонерним
товариством
«Донецьксталь»-металургійний завод»,
м.Донецьк (покупець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Соціально-промислове будівництво
«Енерго» (постачальник) був укладений
договір купівлі-продажу № від
01.07.2013р., відповідно до п. 1.1. якого на
підставах, викладених у розділах цього
договору, продавець зобов'язується
поставити, а покупець прийняти та
оплатити на умовах цього договору
вугільну продукцію, що йменується
надалі товар.

Укладення договору перевезення
вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК
України та ч.2 ст.307 ГК України,
підтверджується складанням
транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України
визначає, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до
Статуту та правил і наданий залізниці
разом з вантажем. Накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажів,
яка укладається між відправником і
залізницею. Накладна супроводжує
вантаж на всьому шляху перевезень до
станції призначення.

25.07.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс"
(вантажовідправник) на адресу
Приватного акціонерного товариства
"Донецьксталь" - металургійний завод"
(вантажоодержувач) у вагоні №67174045 за
залізничною накладною на групу вагонів
№ 49797467 зі станції Кривий Торець
Донецької залізниці на станцію Донецьк
Донецької залізниці відвантажило
концентрат вугільний. За накладною
вага нетто у зазначеному вагоні 69000кг,
брутто - не зазначено, тара - 22200 кг.

В накладній зазначено, що навантаження
укочено катком три поздовжні смуги по
всій довжині вагону.

На станцію Донецьк Донецької залізниці
(станція призначення) вагон прибув
25.07.2013р., на станції призначення був
складений акт загальної форми №86 від
30.07.2013р. Підстава складання акту
загальної форми - під час огляду вагону
67174045 було виявлене воронкоподібне
заглиблення над 1 - 2 люками. Відповідно
до акту наявні сліди течі вантаж,
закладено металевою смугою, вагон
технічно справний.

На станції призначення було здійснено
комісійне переважування вказаного
вагону, за результатами якого
складений комерційний акт АС №986250/100
від 30.07.2013, відповідно до якого
виявилося: фактично при переважуванні
брутто 89300кг, нетто 67100кг, тара 22200кг, що
менш документу на 1900кг. У комерційному
акті також вказано, що при візуальному
огляді встановлено навантаження нижче
рівня бортів на 200мм, наявні природні
скоси, вантаж укочений катком, три
поздовжні смуги за всією довжиною
вагону. Над 1-2 люками зі сторони
Яснуватої воронкоподібне заглиблення
діаметром 1000мм та глибиною 1500мм. Під
воронкоподібним заглибленням є зазор
між шкворневою балкою та кришкою люка,
про що складений акт про технічний стан
вагону форми ГУ-106. Наявні сліди течі
вантажу.

В комерційному акті АС №986250/100 від
30.07.2013 року на першій сторінці
зазначено, що вагон в технічному
відношенні виявився несправним.

Комерційний акт підписаний належними
особами, зокрема: з боку залізниці
заступником начальником станції, двома
комерційними агентами,
вантажоодержувачем.

Із акту про технічний стан вагону форми
ГУ-106 від 30.07.2013р. вбачається, що вагон №
67174045 збудований у 1985р., капітальний
ремонт здійснювався 31.03.2008 року,
деповський - 22.01.2012року, зазначено, що
вагон виявився технічно несправним,
причини виникнення несправності -
відсутність частини арміровочного
листа у 13 люці розміром 30мм х 300мм.

При наявності даних обставин суд
відзначає, що складені на станції
призначення акт загальної форми №86 від
30.07.2013р. та складений від цієї ж дати
акту про технічний стан вагону №67174045
мають суперечливі відомості стосовно
технічного стану вказаного вагону, в
акті загальної форми зазначено що
вагон прибув технічно справний, а в
акті про технічний стан зазначено що
вагон у технічному відношенні є
несправним.

Позивачем відповідно до платіжних
доручень №13716 від 30.08.2013р., №14563 від
11.09.2013р. здійснена оплата вугільного
концентрату на підставі договору
№ від 01.07.2013р.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України,
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Судовими доказами за визначенням
статей 32-36 ГПК України слід вважати
документи, які можуть підтвердити або
спростувати обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору, обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення
перевізник зобов'язується доставити
довірений йому відправником вантаж до
пункту призначення та видати його
управомоченій на отримання вантажу
особі.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу
України перевізник відповідає за
втрату, нестачу, псування або
пошкодження прийнятих до перевезення
вантажу, багажу, пошти у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведе, що це
сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України
встановлено, що у випадку порушення
зобов'язань, що випливають із договору
перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено цим кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами).

Статтею 12 Закону України "Про
залізничний транспорт" та ст.110 Статуту
залізниць України передбачено, що
залізниці забезпечують збереження
вантажів на шляху слідування та на
залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний
транспорт" передбачено, що перевізники
несуть відповідальність за
зберігання вантажу з моменту його
прийняття і до видачі одержувачу в
межах, визначених Статутом залізниць
України. Частиною 2 цієї ж статті
встановлено, що за незбереження
(втрату, нестачу, псування,
пошкодження) прийнятого до перевезень
вантажу перевізники несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України
передбачає, що залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу з часу його прийняття до
перевезення і до моменту видачі
одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць
України за незбереження прийнятого до
перевезення вантажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача чи пошкодження виникли
з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про
залізничний транспорт" обставини, які
можуть служити підставою для
матеріальної відповідальності
перевізників вантажу засвідчуються
актами; порядок і терміни складення
актів визначаються Статутом залізниць
України.

Статтею129 Статуту залізниць України
передбачено, що обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць; для засвідчення
маси і кількості вантажу з даними,
зазначеними у транспортних документах,
складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням
матеріалами справи підтверджений,
зокрема комерційним актом.

Зокрема, суд відзначає наступні
обставини справи.

Згідно зі ст. 31 Статуту залізниць
України, залізниця зобов'язана
подавати під завантаження справні,
придатні для перевезення відповідного
вантажу, очищені від залишків вантажу,
сміття, реквізиту, а у необхідних
випадках - продезінфіковані вагони та
контейнери.

Наразі, за приписами п. 12.1. Правил
технічної експлуатації залізниць
України, які затверджені наказом
Міністерства транспорту України від
20.12.1996р. N 411, забороняється випускати в
експлуатацію і допускати до руху в
поїздах рухомий склад, у тому числі
спеціальний рухомий склад, що має
несправності, які загрожують безпеці
руху, порушують охорону праці, а також
ставити в поїзди вантажні вагони, стан
яких не забезпечує збереження
вантажів, що перевозяться.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002 року
зазначено, що відповідно до параграфу 1
Технічних умов розміщення та
закріплення вантажів на відкритому
рухомому складі, правильність
розміщення та закріплення вантажів
перевіряє залізниця.

Згідно абзацу 4 пункту 28 Правил
приймання вантажів до перевезення,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №644 від 21.11.2000 року
встановлено, що вантажі, завантажені
відправниками у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо),
приймаються залізницею до перевезення
шляхом візуального огляду вагона,
вантажу, його маркування (у т. ч.
захисного) та кріплення у вагоні без
перевірки маси та кількості вантажу.

Частиною 3 ст. 32 Статуту залізниць
України та п.4 Правил приймання
вантажів до перевезення передбачено
обов'язок відправника підготувати
вантаж до навантаження відповідно до
вимог, які забезпечували б збереження
його на всьому шляху перевезення та
екологічну безпеку та захист
навколишнього середовища, а не вагон.

Згідно даних накладної № 49797467 вантаж
завантажено у вагон відправником,
вантаж розміщено й закріплено згідно з
1-12 гл. 1,2, навалом. Навантаження укочено
катком три поздовжні смуги по всій
довжині вагону. На станції
відправлення залізницею будь-яких
зауважень до стану вантажу та вагону не
було, що свідчить про те, що
відправником виконані вищезазначені
вимоги Правил перевезення вантажів у
вагонах відкритого типу.

Наведене вище дає підстави вважати, що
нестача виникла під час перевезення,
оскільки після візуального огляду
вагону, вантажу, його маркування та
розміщення у вагоні, залізницею на
станції відправлення вантаж був
прийнятий без зауважень, протікання
вантажу не було виявлено, про наявність
заглиблень у вагоні залізницею
зазначено не було

Зауважень з боку залізниці до стану
вагону №67174045 та вантажу у ньому не було
і на попутній залізничній станції
Яснувата (відповідно до акту загальної
форми №1341 від 28.07.2013р. вагон був
відчеплений на станції Яснувата за
умовною довжиною поїзду).

Отже, на станції відправлення та ні
на одній із попутних станцій,
розташованих перед станцією
призначення, ніяких недоліків та
просипання вантажу, згідно документів,
наданих до матеріалів справи, не було
виявлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
залізниця не довела відсутність своєї
вини у виникненні недостачі.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць
України право на пред'явлення до
залізниці претензій та позовів у разі
недостачі, псування або пошкодження
вантажу має одержувач - за умови
пред'явлення накладної, комерційного
акта і документа, що засвідчує
кількість і вартість відправленого
вантажу.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту
залізниць України недостача маси
вантажу, за яку відшкодовуються збитки,
в усіх випадках обчислюється з
урахуванням граничного розходження
визначення маси вантажу і природної
втрати вантажу під час перевезення.

При видачі вантажів, маса яких
унаслідок їх властивостей зменшується
при перевезенні, норма недостачі (сума
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто) для
мінерального палива становить 1% маси,
зазначеної в перевізних документах (п.
27 Правил видачі вантажів).

Нестача згідно комерційного акту АС
№986250/100 від 30.07.2013р. у вагоні №67174045
складає 1900кг. Таким чином,
відповідальна недостача у спірному
вагоні складає 1,21т.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України
вартість вантажу визначається на
підставі загальної суми рахунка або
іншого документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу.

Згідно ст. 6 Статуту залізниць України
під терміном вантажовідправник
мається на увазі як відправник вантажу
так і вантажовласник.

Відповідно п. 2.7 Роз'яснень Вищого
господарського суду України від
29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання
практики застосування вирішення
спорів, що виникли з перевезення
вантажів залізницею» у разі якщо
договори купівлі - продажу або
поставки укладаються між
посередниками, а договір перевезення
укладається між першим продавцем
вантажовідправником та залізною
дорогою на поставку вантажу кінцевому
покупцю-вантажоотримувачу, документи
посередників про кількість та ціну, за
якими вони продали продукцію, не можуть
визнаватися належними доказами
вартості та ціни відвантаженої
продукції, оскільки у відповідності із
статтями 114 та 115 Статуту залізниць
України залізниця несе обмежену
матеріальну відповідальність,
виходячи з вартості вантажу, яка
визначена на підставі документа
вантажовідправника.

Згідно рахунку Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Соціально-промислове будівництво
"Енерго" № 5 від 25.07.2013р., ціна 1т
концентрату вугільного марки Г 0-100
складає 850,00грн. (без ПДВ).

Згідно рахунку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Паливна компанія"
Індустріал Груп" № 072503 від 25.07.2013р., ціна
1т концентрату вугільного марки Г 0-100
складає 729,17грн. (без ПДВ).

Як свідчать надані позивачем до
матеріалів справи документи, фактичним
власником вугілля за спірним
відправленням було ТОВ "Паливна
компанія "Індустріал Груп", збагачення
якого було здійснено ТОВ
«Енергоімпекс».

ТОВ "Паливна компанія "Індустріал Груп"
концентрат вугільний за спірною
відправкою продало ТОВ
"Соціально-промислове будівництво
"Енерго" за договором № 452 спс від 27.04.11р.
за ціною 729,17грн. без ПДВ, яке у свою
чергу у подальшому за договором
купівлі-продажу № від 01.07.2013р.
перепродало його позивачеві -
Приватному акціонерному товариству
"Донецьксталь" - металургійний завод" за
ціною 850,00грн. (без ПДВ) за тону.

Суд вважає, що розрахунок ціни позову
здійснений правильно, оскільки
позивачем в заяві про уточнення
позовних вимог №17/241ут від 06.02.2014р.
вартість недостачі розрахована з
урахуванням норми недостачі 1% та
виходячи із вартості вантажу на
підставі рахунка-фактури ТОВ "Паливна
компанія" Індустріал Груп" № 072503 від
25.07.2013р.

Враховуючи викладене, розмір позовних
вимог у сумі 1058грн.75коп. є
обґрунтований, у зв'язку з чим позовні
вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 110, 113, 114, 127, 129 Статуту залізниць
України, ст. ст.23, 26 Закону України „Про
залізничний транспорт", ст.ст. 22, 33, 43, 44,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
«Донецьксталь»-металургійний завод»,
м.Донецьк,, до Державного підприємства
«Донецька залізниця», м. Донецьк, про
стягнення вартість нестачі вантажу у
розмірі 1058грн.75коп. - задовольнити
повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Донецька залізниця» (83000, м. Донецьк,
вул. Артема, 68, ) на
користь Приватного акціонерного
товариства
«Донецьксталь»-металургійний завод»
(83062, м.Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, ) вартість нестачі вантажу у
розмірі 1058грн.75коп. та судовий збір у
розмірі 1720грн. 50коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В судовому засіданні 25.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення.

Повний текст
рішення складено і підписано 27.02.2014р.

Суддя
Ю.В. Макарова