Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" січня 2014 р.
Справа № 906/1750/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Вовк М.П., довіреність №
08/18135-007035 від 26.12.2013 р.,

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго" (м.Житомир)

до Товариства з додатковою
відповідальністю "Довбиська
Агропромтехніка" (смт.Довбиш
Баранівський район Житомирська
область)

про стягнення 5439,80 грн.

Публічне акціонерне товариство
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" звернулося до
господарського суду з позовною заявою
до Відкритого акціонерного товариства
"Довбиська Агропромтехніка" про
стягнення 5439,80 грн., з яких 5235,06 грн.
боргу за активну електричну енергію,
126,64 грн. пені, 29,23 грн. 3% річних та 21,05
грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 29.11.2013р.
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі №906/1750/13.
Розгляд справи призначено на 26 грудня
2013 р.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
відповідач був повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення ухвали суду
про порушення провадження у справі та
призначення справи до розгляду на
26.12.2013, яке направлялась судом на адресу
відповідача (а.с.30).

В судовому засіданні 26.12.2013 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві з
урахуванням заяви про уточнення
прохальної частини позовної заяви
(вих.№905 від 26.12.2013 р., а.с.40) та заяви про
зменшення розміру позовних вимог
(вих.№906 від 26.12.2013р., а.с.41), а також
заявив клопотання про відкладення
розгляду справи і продовження строку
розгляду спору у відповідності до ч.3
ст.69 ГПК України для надання можливості
подати уточнений розрахунок по пені,
інфляційних та 3% річних.

В заяві про уточнення прохальної
частини позовної заяви за вих.№905 від
26.12.2013р. позивач пояснив, що під час
підготовки позовної заяви в пункті 2
прохальної частини позовної заяви було
помилково не вказано прохання стягнути
з відповідача на користь позивача борг
за реактивну електроенергію в сумі 27,82
грн., виклавши водночас, правильну
редакцію прохальної частини позовної
заяви, відповідно до якої позивач
просить стягнути борг за активну
електричну енергію в сумі 5235,06 грн.,
борг за реактивну електричну енергію в
сумі 27,82 грн., пеню в сумі 126,64 грн., 3%
річних в розмірі 29,23 грн. та інфляційні
в сумі 21,05 грн.

Щодо вказаної заяви позивача судом
приймається до уваги викладене у
пункті 3.11 Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", а саме, що ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Проте, враховуючи, що наведена в заяві
позивача редакція прохальної частини
позовної заяви повністю відповідає
мотивувальній частині позовної заяви,
не змінюючи ні розміру, ні підстав
позовних вимог, ні їх кількості, суд
вважає, що подана позивачем заява лише
виправляє допущену у прохальній
частині позовної заяви помилку, а тому
розцінювати її будь-яким іншим чином, з
врахуванням її змісту, можливим не
вбачається. Тому, прохальна частина
позовної заяви приймається судом до
уваги в належній редакції, наведеній у
заяві №905 від 26.12.2013 р.

Разом з тим, питання щодо прийняття до
розгляду заяви про зменшення розміру
позовних вимог за вих.№906 від 26.12.2013р., в
якій позивач вказував про часткову
оплату відповідачем боргу за активну
електроенергію в сумі 13,13 грн. та просив
стягнути на свою користь 5221,93 грн. за
активну електричну енергію, 27,82 грн.
боргу за реактивну електричну енергію,
126,64 грн. пені, 29,23 грн. 3% річних та 21,05
грн. інфляційних (а.с.41), не було
вирішено в судовому засіданні 26.12.2013 р.

Ухвалою суду від 26.12.2013р. у зв'язку з
неявкою представника відповідача,
зважаючи на клопотання позивача та
необхідність подання сторонами
доказів по справі, продовжено строк
вирішення спору у відповідності до ч.3
ст.69 ГПК України та відкладено її
розгляд на 28.01.2014 р.

В засіданні суду 28.01.2014р. повноважним
представником позивача подано заяву
(вх.№02-44/42/14), згідно якої позивач у
відповідності до ст.78 ГПК України
просить прийняти відмову від позовних
вимог в частині стягнення пені в сумі
126,64 грн., 3% річних в сумі 29,23 грн,
інфляційних в сумі 21,05 грн. та боргу за
спожиту активну електроенергію в сумі
13,13 грн. Водночас, у вказаній заяві про
часткову відмову від позову позивач
повідомив, що відповідачем сплачено
борг за активну електроенергію в сумі
800,00 грн., на підтвердження чого подано
до справи відповідні докази
(банківська виписка за 09.01.2014 р.).

Як встановлено судом при розгляді
даної заяви, згідно останньої позивач
відмовився в т.ч. від вимог про
стягнення 13,13грн. боргу за спожиту
активну електроенергію, про які йшлося
в заяві про зменшення розміру позовних
вимог за вих.№906 від 26.12.2013р., питання
щодо прийняття до розгляду якої не було
розглянуто в судовому засіданні
26.12.2013р. Враховуючи, що в подальшому при
розгляді справи позивач фактично
відмовився від вказаних вимог (заява
вх.№02-44/42/14), заява за вих.№906 від 26.12.2013р.
судом не розглядається.

Розгляд справи здійснюється з
урахуванням заяви позивача про
часткову відмову від позовних вимог за
вх.№02-44/42/14.

Представник відповідача в судове
засідання 28.01.2014р. не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце проведення судового засідання по
розгляду справи, про що свідчить реєстр
рекомендованої кореспонденції
господарського суду Житомирської
області та список №4496 згрупованих
поштових відправлень вид
рекомендованих листів за 27.12.2013р.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Явка в
судове засідання представників сторін
- це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК
України у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті
4 ГПК України, статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" при розгляді справи частину 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
колегія суддів зазначає, що право особи
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
кореспондується обов'язок
добросовісно користуватися наданими
законом процесуальними правами,
утримуватись від дій, що зумовлюють
затягування судового процесу, та
вживати надані процесуальним законом
заходи для скорочення періоду судового
провадження (пункт 35 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від
07.07.1989).

Враховуючи, що відповідача було
належним чином повідомлено про час та
місце розгляду справи, проте, своїм
правом приймати участь в судовому
засіданні останній не скористався; те,
що явка представників сторін в судове
засідання не визнавалася обов'язковою,
а також з врахуванням того, що строк
розгляду позовної заяви, з урахуванням
продовження строку відповідно до ч.3
ст.69 ГПК України, спливає (позовна заява
надійшла до суду 26.11.2013р., господарський
суд Житомирської області визнає за
можливе розглянути справу за
відсутності представника відповідача
та за наявними матеріалами справи,
відповідно до ст.75 ГПК України.

Заслухавши пояснення присутнього
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
12.03.2007р. між Баранівським районом
електричних мереж, який діє на підставі
положення і є виробничим підрозділом
ПАТ "Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" (постачальник) та
Відкритим акціонерним товариством
"Довбиська агропромтехніка" (споживач)
укладено договір №37 про постачання
електричної енергії споживачам (далі -
договір), відповідно до розділу 1 якого
постачальник (позивач) постачає
електричну енергію споживачу
(відповідачу), а споживач оплачує
постачальнику електричної енергії її
вартість та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору та
додатками до договору, що є його
невід'ємними частинами (а.с.8-14).

Згідно листа за вих.№100 від 03.11.2011р.,
адресованого Баранівському РЕМ,
останнього було повідомлено про те, що
Відкрите акціонерне товариство
"Довбиська Агропромтехніка" на
підставі протоколу №1 від 25.10.2011р.
загальних зборів акціонерів та
державної реєстрації за №0000493, з
29.10.2011р. реорганізовано у Товариство з
додатковою відповідальністю
"Довбиська Агропромтехніка", яке є
правонаступником усіх майнових прав та
зобов'язань ВАТ "Довбиська
Агропромтехніка".

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу
України, за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Аналогічне положення міститься у ст.275
Господарського кодексу України.

Згідно з п.2.2.3 договору, споживач
зобов'язався своєчасно сплачувати за
використану електричну енергію, а
також вносити всі інші платежі за
розрахунковий період відповідно до
встановленої системи обліку
електроенергії, класу напруги та за
діючими на період розрахунку тарифами
у грошовій формі та іншими формами
розрахунків згідно з чинним
законодавством України. Розрахунковим
періодом вважається період з 15 числа по
14 число включно і вказаний період
прирівнюється до календарного місяця.

Змістом пункту 2.2.5 договору
встановлено, що споживач зобов'язаний
здійснювати оплату за послуги з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії відповідно до
Методики розрахунків плати за перетоки
реактивної енергії між постачальником
та споживачем (додаток №5-Н).

Пунктом 7.2 договору сторони визначили,
що розрахунки за спожиту електричну
енергію, реактивну енергію та інші
платежі за розрахунковий період
(місяць) здійснюються за діючими
тарифами відповідно до класів напруги,
показників лічильників та тарифних
груп кожної точки обліку (додатки 3.1; 3.2;
3.3).

Відповідно до п.7.3 договору оплата
електроенергії здійснюється
споживачем у формі попередньої оплати
у розмірі вартості заявленого обсягу
споживання електричної енергії на
відповідний розрахунковий період, або
плановими платежами в такі терміни - до
5 числа розрахункового місяця 50%
відсотків вартості заявленого
споживання електроенергії згідно з
додатком №1 до договору, з врахуванням
сальдо на початок місяця. Остаточний
розрахунок повинен здійснюватися в
розмірі фактичного споживання
електричної енергії за розрахунковий
місяць, з врахуванням сальдо на початок
місяця, не пізніше 5 операційних днів з
дня отримання рахунку, включаючи день
його отримання (для споживачів, які
оплачують електричну енергію
самостійно).

Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, внаслідок чого,
станом на 15.11.2013р. в нього утворилась
заборгованість перед позивачем за
спожиту активну електричну енергію на
суму 5235,06 грн. та реактивну електричну
енергію на суму 27,82грн., що виникла за
період з 15.08.2013 р. по 14.10.2013р., що
підтверджується рахунками за активну
електроенергію №8578 від 15.08.2013р. за
серпень 2013р., №9729 від 16.09.2013р. за
вересень 2013 року, №10864 від 15.10.2013 р. за
жовтень 2013 року, з відповідними
попередженнями від 15.08.2013 р. за серпень
2013 року, від 16.09.2013 р. за вересень 2013
року, від 15.10.2013 р. за жовтень 2013 р.;
розрахунком заборгованості за спожиту
активну електричну енергію (а.с.16);
рахунком за реактивну електроенергію
№10865 від 15.10.2013 р. за жовтень 2013 року з
відповідним попередженням від 15.10.2013 р.
за жовтень 2013 р. та розрахунком
заборгованості за спожиту реактивну
електричну енергію (а.с.20).

Слід зазначити, що 10 вересня 2013 року між
позивачем та відповідачем укладено
додаткову угоду №86/13 до договору про
постачання електричної енергії №37 від
12.03.2007р. про реструктуризацію та
порядок погашення заборгованості
(а.с.29).

У відповідності до п.3 вказаної
додаткової угоди №86/13, відповідач
зобов'язався своєчасно і в повному
обсязі здійснювати розрахунок з
позивачем за поточне споживання
активної і реактивної електричної
енергії за договором, а також сплатити
позивачу не пізніше 28.09.2013р. - 1200,00грн. за
активну електричну енергію, не пізніше
28.10.2013р. - 1200,00грн. за активну електричну
енергію та не пізніше 28.11.2013р. - 1264,99 грн.
за активну електричну енергію.

Згідно п.13 додаткової угоди, ця угода
втрачає чинність, якщо сума
реструктуризованої заборгованості
сплачена раніше встановленого строку,
або не виконується згідно вказаних
термінів на протязі 2-х місяців.

Своїх зобов'язань за даною угодою
відповідач не виконав, оплати
заборгованості згідно додаткової
угоди не здійснив.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст.173 Господарського кодексу
України).

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин, повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до вимог, що
у певних умовах ставляться.

З приписами статті 193 Господарського
кодексу України кореспондуються
положення статті 526 Цивільного кодексу
України щодо належного виконання
сторонами зобов'язання.

Окрім того, відповідно ст.525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, крім
випадків, передбачених законом або
договором.

Під час розгляду справи позивачем
подано до справи банківську виписку за
09.01.2014р., яка свідчить про перерахування
відповідачем позивачу 800,00грн. за
активну електроенергію, а отже, про
часткове погашення заборгованості
перед позивачем після звернення
останнього з даним позовом до суду.

За таких обставин, у справі, що
розглядається, відсутній предмет спору
в частині стягнення 800,00 грн. боргу за
спожиту активну електричну енергію.

У відповідності до п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського кодексу україни,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи викладене, провадження у
даній справі в частині стягнення 800,00
грн. боргу за спожиту активну
електричну енергію підлягає
припиненню відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80
ГПК України.

Що ж до позовних вимог в частині
стягнення 4421,93 грн. боргу за активну
електричну енергію та 27,82 грн. боргу за
реактивну електричну енергію, то вони є
підтверженими поданими до справи
належними доказами, повністю законними
та обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню господарським судом.

В решті, від заявлених у позові вимог
про стягнення 126,64 грн. пені, 29,23 грн. 3%
річних, 21,05 грн. інфляційних та 13,13грн.
боргу за активну електричну енергію
позивач відмовився згідно заяви
вх.№02-44/42/14.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Згідно ч.4 статті 78 Господарського
процесуального кодексу України, про
прийняття відмови позивача від позову
або про затвердження мирової угоди
сторін господарський суд виносить
ухвалу, якою одночасно припиняє
провадження у справі.

Оскільки подана позивачем заява про
часткову відмову від позову не порушує
чиї-небудь законні права та інтереси,
господарський суд, роз'яснивши
представнику позивача наслідки
відмови від позову, вважає за необхідне
прийняти відмову від позову в частині
стягнення 126,64 грн. пені, 29,23 грн. 3%
річних, 21,05 грн. інфляційних та 13,13грн.
боргу за активну електричну енергію та
припинити провадження у справі в цій
частині на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК
України.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Проте, всупереч наведеним нормам,
відповідач позов не оспорив, доказів
сплати заборгованості суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги позивача
обґрунтованими, заявленими відповідно
до чинного законодавства і укладеного
договору та такими, що підлягають
задоволенню частково: стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає 4421,93 грн. боргу за активну
електричну енергію та 27,82грн. боргу за
реактивну електричну енергію;
провадження у справі в частині
стягнення 800,00грн. боргу за активну
електричну енергію слід припинити на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України;
приймається відмова від позову в
частині стягнення 126,64грн. пені, 29,23грн.
3% річних, 21,05 грн. інфляційних та 13,13грн.
боргу за активну електричну енергію, у
зв'язку з чим провадження у справі в цій
частині підлягає припиненню на
підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

У відповідності до ст.49 ГПК України
судові витрати по справі покладаються
на відповідача пропорційно
обґрунтовано заявленим позовним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю "Довбиська
Агропромтехніка" (12724, Житомирська обл.,
Баранівський р-н, смт.Довбиш,
вул.Кірова, 34, ідентифікаційний код
00903475) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" (10008, м.Житомир,
вул.Пушкінська, буд.32/8,
ідентифікаційний код 22048622):

- 4421,93 грн. боргу за активну електричну
енергію,

- 27,82 грн. боргу за реактивну електричну
енергію,

- 1660,39 грн. витрат по сплаті судового
збору.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 800,00грн. боргу за активну
електричну енергію припинити на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

4. Прийняти відмову від позову в частині
стягнення 126,64 грн. пені, 29,23 грн. 3%
річних, 21,05 грн. інфляційних та 13,13грн.
боргу за активну електричну енергію та
припинити провадження у справі в цій
частині на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК
України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили відповідно до статті 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено: 03.02.14

Суддя
Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу (реком.)