ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 р.
Справа № 923/1788/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Немченко Л.М. при
секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом прокурора Генічеського
району Херсонської області в інтересах
держави в особі Генічеської районної
державної адміністрації, м. Генічеськ
Херсонської області

до: товариства з обмеженою
відповідальністю
"Енергогазінвестконсалт", м. Київ

про визнання недійсними договорів та
зобов'язання повернути земельні
ділянки

за участю прокурора Марченко Г.С.

та представників сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - представник Шалахіна
А.А.

Прокурор Генічеського району
Херсонської області в інтересах
держави в особі Генічеської районної
державної адміністрації (позивач)
звернувся до суду з позовом про
визнання недійсними: договору про
виконання робіт з утримання об'єктів
благоустрою від 18.12.2009 р., яким передано
пляжну територію орієнтовною площею 4,6
га; договору про виконання робіт з
утримання об'єкту благоустрою від
30.07.2010 р., яким передано проїзд
орієнтованою площею 0,675 га; договору
про виконання робіт з утримання об'єкту
благоустрою від 30.07.2010 р., яким передано
проїзди орієнтованою площею по 0,8 га,
укладені між Генічеською районною
державною адміністрацією та ТОВ
"Енергогазінвестконсалт" (відповідач)
та зобов'язання останнього повернути
позивачу зазначені земельні ділянки.

Позивач в засідання суду не прибув,
надіславши клопотання про розгляд
справи без його участі та повідомивши
суд про те, що позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, зазначених у наданому ним
відзиві, посилаючись, зокрема, на те, що
він став переможцем конкурсу з
утримання об'єктів благоустрою
рекреаційних територій за межами
населених пунктів району, який був
проведений відповідно до
розпорядження голови Генічеської
районної державної адміністрації № 861
від 26.11.2009року, яке було прийнято на
підставі Закону України "Про місцеві
державні адміністрації". Відповідач
вважає, що укладені між сторонами
договори не суперечать чинним нормам
цивільного законодавства, не є
удаваними, не є договорами оренди, а
прокурором не обґрунтовано підстав
недійсності. Крім того, відповідач
зазначає, що розпорядження № 861 було
скасовано розпорядженням голови
обласної державної адміністрації № 773
від 01.09.2010року, але позивач не звертався
до відповідача з пропозицією про
розірвання спірних договорів, у зв'язку
з чим позивачем пропущено строк
позовної давності.

Після закінчення розгляду справи
в судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
представника відповідача, суд

в с т а н о в и в:

На підставі розпорядження голови
Генічеської районної державної
адміністрації (позивач) від 26.11.2009 р. №
861 "Про благоустрій рекреаційних
територій району" 15 грудня 2009 року та 27
липня 2010 року проведено конкурс з
відбору осіб (балансоутримачів) з
утримання об'єктів благоустрою
рекреаційних територій за межами
населених пунктів району. За
результатам конкурсів за товариством з
обмеженою відповідальністю
"Енергогазінвестконсалт" (відповідач)
закріплено пляжні території.

18.12.2009 року між позивачем та
відповідачем на підставі конкурсу від
15.12.2009року укладено договір про
виконання робіт з утримання об'єкта
благоустрою, згідно з умовами якого
відповідачу передано об'єкт
благоустрою: пляжну територію
орієнтовною площею 4,6 га строком на 49
років.

30.07.2009 року між позивачем та
відповідачем на підставі конкурсу від
27.07.2010року укладено два договори про
виконання робіт з утримання об'єкта
благоустрою, згідно з умовами яких
відповідачу передано об'єкти
благоустрою: проїзд орієнтовною площею
0, 675 га (відповідно першого договору від
30.07.2013) та проїзди орієнтовною площею по
0,8 га (відповідно другого договору від
30.07.2013).

На підставі п. 2.1. зазначених договорів
відповідач зобов'язався утримувати
об'єкт благоустрою із розташованими на
ньому елементами благоустрою, а також
забезпечувати управління цим об'єктом
і нести відповідальність за його
експлуатацію.

Крім того, п. 3.2.1. договору передбачено
забезпечити відповідачу пріоритетне
право у використанні закріпленої
території шляхом надання йому права на
розміщення малих архітектурних форм,
некапітальних пунктів
дрібно-роздрібної торговельної мережі,
інших будівель та споруд, рекламних
носів тощо.

Статтею 1 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Договори про виконання робіт з
утримання об'єктів благоустрою,
укладені між позивачем та відповідачем
містять обов'язкові ознаки договорів
оренди землі. А саме, вищевказаними
договорами позивача зобов'язано
передати відповідачу під розміщення
об'єктів благоустрою земельні ділянки -
пляжні території строком на 49 років,
відповідно до плану-схеми.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили.

Спірним договором позивачем фактично
надано в оренду відповідачу земельні
ділянки - пляжні території. Тобто,
договори від 18.12.2009 та 30.07.2010 є
удаваними правочинами, вчиненими
для приховання інших правочинів -
договорів оренди землі.

Договори оренди земельних ділянок, які
сторони мали на увазі, також є
недійсними, оскільки суперечать
вимогам чинного законодавства. При
їх укладанні сторонами не дотриманий
порядок надання земельних ділянок в
оренду, встановлений ст.ст.116,120, 123, 125
Земельного кодексу України.

Так, згідно ст. 19 Конституції України,
ст. 24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" органи
місцевого самоврядування, його
посадові особи повинні діяти тільки на
підставі та в межах повноважень і
засобами, які передбачені Конституцією
та Законами України. Відповідно з ч. 1
ст. З Земельного кодексу України,
земельні відносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Порядок надання земельної ділянки
юридичній особі здійснюється
відповідно до ст. 12, ч. 2 ст.116, ст.ст. 120, 123,
125 ЗК України.

Приписами ч.2 ст. 116 ЗК України
встановлено, що набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування. Рішення
зазначених органів приймається на
підставі проектів землеустрою або
технічної документацій з землеустрою
щодо складання документа, який
посвідчує право користування
земельною ділянкою.

У абзаці 3 частини 1 статті 1 Закону
України "Про землеустрій" наведено
визначення терміну "документація з
землеустрою", відповідно до якого - це
затверджені в установленому порядку
текстові та графічні матеріали, якими
регулюється використання та охорона
земель державної, комунальної та
приватної власності, а також матеріали
обстеження і розвідування земель,
авторського нагляду за виконанням
проектів тощо.

Процедура надання земельних ділянок
встановлена у ч.ч. 2-11 ст. 123 Земельного
кодексу України, яка безпосередньо
включає необхідність подачі
клопотання до місцевої ради або
районної державної адміністрації
разом із документами, передбаченими ст.
151 ЗК України, розробку проекту
відведення земельної ділянки,
узгодженого із контролюючими органами,
отримання позитивного висновку
державної землевпорядної експертизи,
отримання рішення про надання
земельної ділянки.

Між тим, при наданні земельних ділянок
відповідачем передбачені
законодавством заходи для одержання в
користування земельних ділянок не
вживалися, тому у відповідача відсутні
будь-які правові підстави на
користування зазначеною земельною
ділянкою.

Також Закон України "Про благоустрій
населених пунктів" визначає правові,
економічні, соціальні та організаційні
засади благоустрою населених пунктів і
спрямований на створення умов,
сприятливих для життєдіяльності
людини. Відповідно до статей 9, 15 Закону
до повноважень місцевих державних
адміністрацій у сфері благоустрою
населених пунктів належить:
забезпечення реалізації державної
політики у цій сфері; участь у
розробленні і виконанні державних і
регіональних програм благоустрою
населених пунктів; інформування
населення про здійснення заходів з
благоустрою населених пунктів. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах повноважень
визначають на конкурсних засадах
відповідно до закону
балансоутримувачів об'єктів
благоустрою державної та комунальної
форм власності.

Разом з тим, встановлено, що договорами
про виконання робіт з утримання
об'єктів благоустрою від 18.12.2009 та
30.07.2010, укладеними між позивачем та
відповідачем надано об'єкти
благоустрою, які знаходяться на
території Стрілківської сільської
ради. Згідно актів приймання передачі
від 18.12.2009 та 30.07.2010 позивачем передано
відповідачу об'єкти благоустрою:
проїзд орієнтовною площею 0, 675 га
(відповідно першого договору від 30.07.2013)
та проїзди орієнтовною площею по 0,8 га
(відповідно другого договору від
30.07.2013).

Районні державні адміністрації
здійснюють свою діяльність у межах
повноважень, визначених Законом
України "Про місцеві державні
адміністрації". Питання благоустрою у
межах населених пунктів урегульовані
Законом України "Про благоустрій
населених пунктів".

Проте, ні Законом України "Про місцеві
державні адміністрації", ні Законом
України "Про благоустрій населених
пунктів" та іншими нормативними актами
не передбачено, що до повноважень
районної державної адміністрації
належить проведення конкурсного
відбору осіб (балансоутримувачів) з
утримання об'єктів благоустрою
рекреаційних територій за межами
населених пунктів району та укладання
договорів про виконання робіт з
утримання об'єктів благоустрою.

У зв'язку з цим, прокурором Херсонської
області 10.08.2010 внесений протест до
обласної державної адміністрації щодо
незаконності винесеного розпорядження
головою Генічеської районної
державної адміністрації від 26.11.09 за
№861.

Розпорядженням голови обласної
державної адміністрації від 01 вересня
2010 року № 773 "Про скасування
розпорядження голови Генічеської
районної державної адміністрації від 26
листопада 2009 року № 861" зазначене
розпорядження скасовано.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено,
що зміст правочину не може суперечить
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ст. 207 ГК України,
господарське зобов'язання, яке не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка суперечить інтересам
держави і суспільства, чи укладено
учасниками господарських відносин з
порушенням господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути визнано судом недійсним.

Між тим, діючим законодавством України,
зокрема Законом України "Про
благоустрій населених пунктів", на
підставі якого сторонами було укладено
дані угоди, передбачено правові,
економічні, екологічні, соціальні та
організаційні засади благоустрою
тільки населених пунктів. Тобто
законодавством не передбачено
здійснення благоустрою об'єктів,
що розташовані за межами населеного
пункту.

Таким чином, правовідносини та
господарські зобов'язання, які
витікають із вищезазначеного договору,
не можуть бути урегульовані ЗУ "Про
благоустрій населених пунктів", а
посилання на нього в п. 1.1 договору є
безпідставним.

Удаваний правочин, як неправомірний,
може бути визнаний недійсним на
підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки
воля сторін в удаваному правочині
спрямована на встановлення інших
цивільно-правових відносин, ніж ті, які
передбачені правочином.

Відповідно до ч.2 ст.235 Цивільного
кодексу України, якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховування іншого
правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. № 9,
за удаваним правочином сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини.

За удаваним правочином права та
обов'язки сторін виникають, але не ті,
що випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК
України має визнати, що сторонами
вчинено саме цей правочин, та вирішити
спір із застосуванням норм, що
регулюють цей правочин. Якщо правочин,
який насправді вчинено, суперечить
закону, суд ухвалює рішення про
встановлення його нікчемності або про
визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки
недійсності, передбачені ст.216 ЦК
України, можуть застосовуватися тільки
у випадку, коли правочин, який сторони
насправді вчинили, є нікчемним або суд
визнає його недійсним як оспорюваний.

Закон не передбачає недійсності
удаваного правочину, а лише пропонує
застосувати до відносин сторін норми,
що регулюють той правочин, який сторони
дійсно мали на увазі.

Укладені між позивачем та відповідачем
договори про виконання робіт з
утримання об'єктів благоустрою, є
фактично прихованими договорами
оренди землі, які суперечать вимогам
ст.ст. 120, 123, 125 ЗК України.

За таких обставин, вказані договори
повинні бути визнані недійсними на
підставі ст. 235, ст. 203 та ч. 1 ст. 215, ст. 216
ЦК України.

Прокурор Генічеського району
звертається з даною позовною заявою в
інтересах держави в особі Генічеської
районної державної адміністрації з
наступних підстав.

Відповідно до ст.121 Конституції України
на прокуратуру України покладається
представництво інтересів громадянина
або держави в суді у випадках
визначених законом.

Згідно зі ст.36-1 Закону України «Про
прокуратуру» підставою представництва
в суді інтересів держави є
наявність порушень або загрози
порушень інтересів держави.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 08.04.1999 р. у справі №1-1/99
(далі - рішення Конституційного Суду
України) поняття "орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах" означає
орган, на який державою покладено
обов'язок щодо здійснення конкретної
діяльності у відповідних
правовідносинах, спрямованої на захист
інтересів держави. Таким органом,
відповідно до статей 6, 7, 13 та 143
Конституції України, може виступати
орган державної влади чи орган
місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Згідно ч. З ст. 122 ЗК України районні
державні адміністрації на їхній
території передають земельні ділянки
із земель державної власності, крім
випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: а) ведення водного
господарства; б) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; в) індивідуального дачного
будівництва.

Зі змісту ст. 17 Земельного кодексу
України вбачається, що до повноважень
місцевих державних адміністрацій у
галузі земельних відносин належить
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених
Земельним кодексом України.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, чинним на
час укладення спірного договору,
визначено, що до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзацах другому та
четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 83 ЗК України
повноваження щодо розпорядження
землями комунальної власності
покладені на органи місцевого
самоврядування - ради. Статтею ж 84 ЗК
України визначено, що розпорядження
землями державної власності є виключно
прерогативою органів державної
виконавчої влади. Однак до проведення
розмежування розпорядження землями
державної власності, розташованими у
межах населених пунктів, здійснюють не
державні органи, а органи місцевого
самоврядування (сільські, селищні та
міські ради), а за їх межами - органи
державної виконавчої влади, тобто
місцеві державні адміністрації.

В даних спірних правовідносинах в
особі держави виступає Генічеська
районна державна адміністрація, якій
відповідно до 12 Перехідних положень ЗК
України належать повноваження щодо
розпорядження землями за межами
населених пунктів.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Що стосується строків позовної
давності, то суд наводить наступне.

Стаття 251 Цивільного кодексу України
визначає, що строком позовної давності
є певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Стаття 252 ЦК України визначає, що
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами.

Стаття 257 Цивільного кодексу України
встановлює загальний строк позовної
давності в три роки, а п. 1 ст. 261 цього ж
кодексу вказує, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
визначено часові межі реалізації
захисту свого права або інтересу у
судовому порядку в 3 роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України під
позовною давністю розуміється строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення судом рішення.

Оскільки такої заяви від сторін не
надійшло до винесення рішення по суті,
то суд зазначене питання не розглядає
при винесені рішення.

В зв'язку із задоволенням
позовних вимог, суд керуючись ст. 49 ГПК
України, витрати зі сплати судового
збору в сумі 2294грн. 00коп. покладає на
відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити в повному
обсязі.

2. Визнати недійсними:

- договір про виконання робіт з
утримання об'єкта благоустрою від 18
грудня 2009року, укладений між
Генічеською районною державною
адміністрацією (м. Генічеськ
Херсонської області, вул. Леніна 5, ) та товариством з обмеженою
відповідальністю товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергогазінвестконсалт" (03179 м. Київ
вул. Ірпінська 63/5, ), яким
передано пляжну територію орієнтовною
площею 4,6 га.

- договір про виконання робіт з
утримання об'єктів благоустрою від 30
липня 2010року, укладений між
Генічеською районною державною
адміністрацією (м. Генічеськ
Херсонської області, вул. Леніна 5, ) та товариством з обмеженою
відповідальністю товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергогазінвестконсалт" (03179 м. Київ
вул. Ірпінська 63/5, ), яким
передано проїзд орієнтовною площею 0, 675
га.

- договір про виконання робіт з
утримання об'єктів благоустрою від 30
липня 2010, укладений між Генічеською
районною державною адміністрацією (м.
Генічеськ Херсонської області, вул.
Леніна 5, ) та
товариством з обмеженою
відповідальністю товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергогазінвестконсалт" (03179 м. Київ
вул. Ірпінська 63/5, ), яким
передано проїзди орієнтовною площею по
0,8 га.

3. Зобов'язати товариство з
обмеженою відповідальністю
"Енергогазінвестконсалт" (03179 м. Київ
вул. Ірпінська 63/5, )
повернути Генічеській районній
державній адміністрації (м. Генічеськ
Херсонської області, вул. Леніна 5, ) по акту
приймання-передачі земельні ділянки -
об'єкти благоустрою: пляжну територію
орієнтовною площею 4,6 га, переданої за
договором від 18.12.2009року; проїзд
орієнтовною площею 0, 675 га - за
договором від 30.07.2010року, та проїзди
орієнтовною площею по 0,8 га за
договором від 30.07.2010року.

4. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
"Енергогазінвестконсалт" (03179 м. Київ
вул. Ірпінська 63/5, ) в
доход державного бюджету на р/р №
3002 в ГУДКСУ у Херсонській
області, МФО 852010, ,
одержувач УДКСУ у місті Херсоні,
призначення платежу: судовий збір код
03500045, - 2294грн.00 коп. судового збору

5. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.02.2014р.

Суддя
Л.М. Немченко