ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р.Справа № 922/5347/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк
Т.О.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "Укртелеком" в о.
ХФ ПАТ "Укртелеком" м. Харків до
Холодногірської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
№18 про стягнення коштів за участю
представників сторін::

позивача - Протопопова І.В., за дов.

відповідача - Борисенко І.А., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Публічне АТ "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ
"Укртелеком" м. Харків звернулось із
позовом до Холодногірської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Харківській області №18 про стягнення 6
279,56 грн. основного боргу, 150,45 грн. пені,
65,15 грн. 3% річних та 46,50 грн. інфляційних
за порушення умов договору №057106888/878
про надання телекомунікаційних послуг.

05.02.2014 року позивач звернувся до суду з
заявою, в якій просить суд, в зв'язку з
частковою сплатою відповідачем суми
заборгованості, припинити провадження
у справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК
України в частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 5 000,00 грн. та
просить суд стягнути з відповідача
суму основного боргу у розмірі 1 279,56
грн., 150,45 грн. пені, 65,15 грн. 3% річних та
46,50 грн. інфляційних.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги з урахуванням заяви від 05.02.2014
року та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог з урахуванням заяви позивача від
05.02.2014 року не заперечував, крім того в
судовому засіданні просив суд зменшити
розмір нарахованої суми пені, в зв'язку
з тим, що відповідач є державною
установою та фінансується з Державного
бюджету України.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

24.05.2013 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір №057106888/878 про
надання телекомунікаційних послуг.

Предметом укладеного Договору, є
зобов'язання позивача надавати
телекомунікаційні послуги, а основним
зобов'язанням відповідача - є оплата
отриманих телекомунікаційних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виконував свої обов'язки за
вищевказаними Договором та надавав
відповідачу телекомунікаційні
послуги.

Відповідно до умов Договорів позивачем
були виставлені рахунки з зазначенням
видів послуг, їх об'єму та вартості,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Однак, відповідач порушував свої
зобов'язання за умовами Договору в
частині оплати грошових коштів за
отримані послуги, оплачував надані
послуги не вчасно та не в повному
обсязі, в результаті чого, станом на
момент звернення позивача з позовом до
суду заборгованість відповідача перед
позивачем склала 6 279,56 грн.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

В процесі розгляду справи позивач
звернувся до суду із заявою від 05.02.2014
р., в якій просив суд, в зв'язку з
частковою сплатою відповідачем суми
заборгованості, як доказ сплати до
матеріалів справи були надані копії
платіжних доручень, припинити
провадження у справі на підставі п.1-1
ст. 80 ГПК України в частині стягнення
суми основного боргу у розмірі 5 000,00
грн.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги, що відповідач сплатив суму
основного боргу у розмірі 5 000,00 грн., суд
припиняє провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 5 000,00 грн. на підставі п.1-1 ст.80
ГПК України, в зв'язку з відсутністю
предмету спору.

В частині основного боргу у розмірі 1
279,56 грн. позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Так, позивачем на підставі п.5.2.
договору відповідачу за порушення
строків оплати наданих послуг була
нарахована пеня в сумі 150,45 грн.

Відповідно до п.3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право: зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи те, що відповідач
Холодногірська виправна колонія
управління державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
№18 є Державною установою, яка
заснована на державній власності та
фінансується з Державного бюджету
України, а також те, що відповідачем
частково сплачено суму основного
боргу, а тому суд вважає за можливе в
порядку ст.83 ГПК України зменшити
розмір нарахованої пені за Договором
на 90% - до 15,05 грн.

В задоволенні позовних вимоги в
частині стягнення пені в сумі 135,40 грн.
слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.
За таких обставин, позовні вимоги
позивача в розмірі 65,15 грн. 3% річних та
46,50 грн. інфляційних обґрунтовані,
відповідають вимогам діючого
законодавства та підлягають
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України,
ст.ст. 1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, п.1-1 ст.80, ст.ст.
82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Холодногірської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Харківській області №18 (61052, м. Харків,
вул. Рубанівська, 4, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(адреса: 61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9,
, р/р № 26008898 в ХОД АТ
"РайффайзенБанк "Аваль", МФО 350589) суму
основного боргу у розмірі 1 279,56 грн.,
пеню в сумі 15,05 грн., 3% річних в сумі 65,15
грн., інфляційні в сумі 46,50 грн., судовий
збір в сумі 1 720,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 5 000,00 грн. на підставі п.1-1 ст.80
ГПК України, в зв'язку з відсутністю
предмету спору.

В задоволенні позовних вимог в частині
стягнення суми пені у розмірі 135,40 грн. -
відмовити.

Повне рішення складено 24.02.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/5347/13